Справа № 428/8621/14-ц
Провадження № 2/428/542/2015
03 березня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого суддіОлійник В.М.,
при секретаріАндрусишин Н.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири. На даний час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № 3750 від 16 грудня 2014 року та домовою книгою. ОСОБА_2 зареєстрований у даній квартирі з 26 грудня 1986 року, але з січня 2013 року перестав проживати в ній і досі залишається зареєстрованим за вищезгаданою адресою, у звязку із чим на нього як на жильця нараховується квартирна плата та комунальні платежі. ОСОБА_2 не сплачує квартирну плату та комунальні платежі, добровільно, самостійно знятися з реєстраційного обліку за вищенаведеною адресою не виявляє бажання. Їй (позивачу) важно самостійно сплачувати комунальні послуги за жильця, який навіть не мешкає у квартирі, оформити субсидію вона не має можливості так як для цього необхідна довідка про доходи усіх зареєстрованих осіб, а відповідач таку довідку надати не бажає, сплачувати за себе комунальні послуги теж не бажає. Реєстрація жильця, який не є власником квартири та тим більш навіть не мешкає у ній, є перешкодою для неї у вільному здійсненні права користування і розпорядження своєю приватною власністю, тому визнання відповідачів таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно їй для усунення перешкоди у користуванні своєю власністю.
Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З копії домової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, а також з довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» від 16.12.2014 року № 3750, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
З акту, складеного представником КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» 17.12.2014 року, вбачається, що із січня 2013 року за адресою: АДРЕСА_2, ніхто фактично не проживає.
Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує його права власника, у звязку із чим позивачв вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, у звязку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 10 від 26.12.2014 року про сплату судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок, у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-228, 232, 233 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписаною від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник