У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 29 136 грн 88 коп. за кредитним договором від 30 березня 2013 року б/н, яка складається з: 16 587 грн 15 коп. - заборгованість за кредитом, 552 грн 52 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 663 грн 48 коп. - заборгованість за користування кредитом, 11 333 грн 73 коп. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

По суті позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та розглянувши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, дійшов обґрунтованого висновку про дотримання норм процесуального права під час розгляду справи за участю представника юридичної особи, який діяв на підставі належним чином оформленої довіреності, як встановлено вимогами ст. 42 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур