1Справа № 335/2848/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Смоляк А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визначення та виділ частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, якім вона володіє спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2015 р. до суду надійшло подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі відділ ДВС) про визначення та виділ частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, якім вона володіє спільно з іншими особами.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0827/508/2011 від 4 жовтня 2012 р., виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 101 026,75 гривень. Станом на 5 березня 2015 р. рішення суду боржником не виконано. 21 листопада 2012 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. В ході проведення виконавчих дій було зясовано, що за боржником зареєстрована квартира № 37 за адресою м. Запоріжжя, вул. Правди, будинок 51 / вул. Якова Новицького, будинок 11. Відповідно до технічного паспорту та правовстановлюючого документа вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 З наведених підстав, відділ ДВС просив винести рішення, яким виділити право власності на частину вказаної квартири, яка належить ОСОБА_1 на підставі спільної сумісної власності з метою проведення оцінки та подальшої реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством для погашення заборгованості у розмірі 101 026,75 гривень.

Ухвалою суду від 28 травня 2015 р. до участі у справі були залучені заінтересовані особи співвласники вищевказаної квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (арк. справи 70).

У судове засідання заявник, боржник, стягувач та заінтересовані особи не зявились, про дату, час та місце розгляду подання повідомлялись судом належним чином.

Від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В заяві вона зазначила, що заперечує проти задоволення подання відділу ДВС. Матеріальної можливості погасити заборгованість вона не має. Виділ її частки з майна, яким є кімната у гуртожитку, не є можливим. Її син ОСОБА_5 знаходиться в зоні АТО, до вказаних вимог не має ніякого відношення. У звязку із тим, що іншого житла вона не має, а виділ частки неможливий, просила відмовити у повному обсязі у задоволенні подання відділу ДВС.

Відповідно до частини другої статті 379 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути подання відділу ДВС за відсутності учасників процесу.

Суд, вивчивши надані матеріали, встановив наступне.

4 жовтня 2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по справі № 0827/508/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 99 912,50 гривень компенсації за його частку у зазначеному будинку та судових витрат у сумі 1 114,25 гривень (арк. справи 4).

Постановою державного виконавця відділу ДВС від 21 листопада 2012 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 101 026,75 гривень та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику в межах суми боргу (арк. справи 8). Зазначені обтяження зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 21 листопада 2012 року, що підтверджується відповідними витягами з цих Реєстрів (арк. справи 910).

Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про право власності на житло № 160 від 1 серпня 2011 року та витягу про державну реєстрацію прав від 26 вересня 2011 р., квартира, яка знаходиться за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Правди/ОСОБА_6АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 (арк. справи 2122).

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 1 МКП «Основаніє» від 26 березня 2014 р. (арк. справи 19).

З вказаного вище свідоцтва про право власності на житло вбачається, що зазначена квартира була приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З наведених норм Закону випливає, що при передачі квартири із державного житлового фонду громадяни визначаються з формою власності, а саме в спільну сумісну або часткову власність вони отримують приміщення. При здійсненні приватизації родина ОСОБА_1 визначилася та отримала квартиру у спільну сумісну власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як роз'яснено в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю; квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

З урахуванням того, що при придбанні шляхом приватизації квартири за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Правди/ОСОБА_7АДРЕСА_1, співвласники не визначалися з розміром часток, будь - яких даних про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою немає, суд дійшов висновку, що частки співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 є рівними, тобто складають по 1/3 частини.

Проте у резолютивній частині подання державного виконавця відділу ДВС ставиться питання про виділ права власності на частину вказаної квартири, яка належить ОСОБА_1, в той час як у вступній частині подання зазначається, що подання стосується визначення частки майна боржника у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Вирішення питання про виділ права власності на частину квартири за поданням державного виконавця зазначеними нормами ЦПК України не передбачено, у звязку із чим ці вимоги не можуть бути задоволені судом.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що подання державного виконавця відділу ДВС підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 379 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визначення та виділ частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, якім вона володіє спільно з іншими особами задовольнити частково.

Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами, а саме у квартирі за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Правди/ОСОБА_7АДРЕСА_1, становить 1/3.

У задоволенні вимог подання щодо виділу права власності боржника у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова