АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6225/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Вовк С.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерськогорайонного суду м. Києва від 12 листопада 2014 рокузаяву ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення фактів, що має юридичне значення - задоволено.

Встановлено юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ, загальною площею 189, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі, у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 02.07.2009 року.

Встановлено юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщень з №1- 3, площею 27, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, що розташовані на 23 поверсі, у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 03.07.2009 року.

Встановлено юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №116 (в літ. А) з №1 по №9, загальною площею 340,30 кв.м, та нежитлового приміщення №117, приміщення з №1 по №5, загальною площею 126 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 04.07.2009 року.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належать об'єкти нерухомого майна, а саме:нежитлові приміщення №ХІ та №ІХ загальною площею 189, 4 кв.м., що розташовані на 22 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №116 (в літ. А) з № 1 по № 9, загальною площею 340,30 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №117 приміщення, з № 1 по № 5, загальною площею 126 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщення з №1- 3 площею 27, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, що розташовані на 23 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року скасувати, заяву ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишити без розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Клопотання представника ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням до міста Черкаси на один день 11 червня 2015 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки про розгляд справи представник ОСОБА_4 був повідомлений завчасно та надав свої заперечення на апеляційні скарги.

Крім цього, клопотання представником ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи написано представником ОСОБА_6 в день судового засідання та подано до канцелярії суду також в день судового засідання, з чого колегія суддів вбачає недобросовісне здійснення своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме просив суд встановити юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ, загальною площею 189, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі, у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 02.07.2009 року; встановити юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщень з №1- 3, площею 27, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, що розташовані на 23 поверсі, у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 03.07.2009 року; встановити юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №116 (в літ. А) з №1 по №9, загальною площею 340,30 кв.м, та нежитлового приміщення №117, приміщення з №1 по №5, загальною площею 126 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 04.07.2009 року; встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належать об'єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення №ХІ та №ІХ загальною площею 189, 4 кв.м., що розташовані на 22 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2; встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №116 (в літ. А) з № 1 по № 9, загальною площею 340,30 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2; встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №117 приміщення, з № 1 по № 5, загальною площею 126 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2, та встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщення з №1- 3 площею 27, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, що розташовані на 23 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2.

Вимоги обґрунтовані тим, що в період 01.05.2009 року по 01.06.2009 року між ним та ОСОБА_5 була досягнута домовленість про те, що ОСОБА_4 надає ОСОБА_5 свої особисті грошові кошти для придбання у свою фактичну власність нежитлових приміщень №ХІ, №ІХ, №115, №116 та №117, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_2, а документальне оформлення права власності на ці нежитлові приміщення здійснювалось на ім'я заінтересованої особи ОСОБА_5 За цією домовленістю, на першу вимогу ОСОБА_4, ОСОБА_5 зобов'язався безоплатно переоформити права власності на всі вказані вище нежитлові приміщення на ім'я ОСОБА_4 На підтвердження цих домовленостей були складені Протоколи (згоди) про наміри 02.06.2009 року - 04.06.2009 року, у простій письмовій формі.

На виконання вказаних вище Протоколів про намір від 02.06.2009 - 04.06.2009 року, ОСОБА_5, на грошові кошти ОСОБА_4, набув на своє ім'я права власності на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення №ХІ, №ІХ, №ХІІ, №ХІІІ, №115, №116 та №117, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_2.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 01.07.2009 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ТОВ БП «Солідарність» укладено Інвестиційний договір №1. За Інвестиційним договором №1 об'єктом інвестування стало нежитлове приміщення №116 (в літ. А) приміщення з №1 по №9 загальною площею 340,30 кв.м, що розташоване на 22 поверсі, житлового будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 3.2 Інвестиційного договору №1, ТОВ БП «Солідарність- зобов'язалось, за умови належного і реального виконання ОСОБА_7 Інвестиційного договору №1, передати йому у власність нежитлові приміщення №116 упродовж 2 (двох» календарних місяців, що слідуватимуть за днем введення нежитлових приміщень №116 в експлуатацію, у порядку встановленому законодавством України. Підтвердженням прийому- передачі нежитлових приміщень №116 є Акт прийому - передачі, підписаний Сторонами.

Згідно п. 4.4 Інвестиційного договору №1 вартість нежитлових приміщень №116, шо передавались ОСОБА_5 була визначена у розмірі 3403000,00 (три мільйони чотириста три тисячі) гривень, у тому числі ПДВ (20%), що склало 567166,67 (п'ятсот шістдесят сім тисяч сто шістдесят шість) гривень.

29.01.2010 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ТОВ БП «Солідарність» складено Акт прийому-передачі нежитлового приміщення (далі у тексті - Акт №1), за яким ТОВ БП «Солідарність» передало, а ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, отримав у власність нежитлові приміщення №116.

Факт повного розрахунку ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 та ТОВ БП «Солідарність» підтверджується розписками, складеними в присутності свідків та касовими ордерами від 28.01.2010 року.

01.07.2009 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ТОВ БП «Солідарність» укладено Інвестиційний договір №2. За Інвестиційним договором №2 об'єктом інвестування стало нежитлове приміщення №117 приміщення з №1 по №5 загальною площею 126,0 кв.м., що розташоване на 22 поверсі, житлового будинку АДРЕСА_2.

Відповідно п. 3.2 Інвестиційного договору №2, ТОВ БП «Солідарність» зобов'язалось, за умови належного і реального виконання ОСОБА_5 Інвестиційного договору №2, передати йому у власність нежитлові приміщення №117 упродовж 2 (двох) календарних місяців, що слідуватимуть за днем введення нежитлових приміщень №117 в експлуатацію, у порядку встановленому законодавством України. Підтвердженням прийому-передачі нежитлових приміщень №117 є Акт прийому - передачі, підписаний сторонами.

Згідно п. 4.4 цього Інвестиційного договору №2 вартість нежитлових приміщень №117, що передавались ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_4, була визначена у розмірі 1260000,00 (один мільйон двісті шістдесят тисяч) гривень, у тому числі ПДВ (20%), що склало 210000,00 (двісті десять тисяч) гривень.

29.01.2010 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4 та ТОВ БП «Солідарність» складено Акт прийому - передачі нежитлового приміщення, за яким ТОВ БП «Солідарність» передало, а ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, отримав у власність нежитлові приміщення №117.

Факт повного розрахунку ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 та ТОВ БП «Солідарність» підтверджується розписками, складеними в присутності свідків та касовими ордерами від 28.01.2010 року.

22.03.2010 між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ЗАТ «СК «Солідарність» укладено Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Смекаліною JI.T. за реєстровим №546.

Відповідно до умов Договору, ЗАТ «СК «Солідарність» передало у власність (продало), а ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, прийняв (купив) групу нежитлових приміщень №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщення з №1- 3 площею 27,4 кв.м, які розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, які розташовані на 23 поверсі, житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно п. 2.1 Договору, за погодженням ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ЗАТ «СК «Солідарність», ціна продажу нежитлових приміщень №115 була визначена у розмірі 787878,19 (сімсот вісімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень, у тому числі ПДВ (20%), що склало 131313,03 (сто тридцять одна тисяча триста тринадцять) гривень.

22.03.2010 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ЗАТ «СК «Солідарність» складено Акт приймання - передачі нежитлових приміщень №115 до Договору, за яким ЗАТ «СК «Солідарність» передало у власність, а ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, отримав у власність нежитлові приміщення №115, сплативши за це, грошові кошти ОСОБА_4, у розмірі 787878,19 (сімсот вісімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень, у тому числі ПДВ (20%), що склало 131313,03 (сто тридцять одну тисячу триста тринадцять) гривень.

Факт повного розрахунку ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 та ЗАТ «СК «Солідарність» підтверджується розписками, складеними в присутності свідків та касовими ордерами від 23.03.2010 року.

11.05.2010 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4 та ТОВ БП «Солідарність» укладено Договір купівлі - продажу нежитлових приміщень №2.

Згідно п. 1.1 Договору №2, ТОВ БП «Солідарність» передало у власність (продала), а ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, прийняв (купив) групу нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ загальною площею 189,4 кв.м., які розташовані на 22 поверсі житлового будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1 Договору №2, за погодженням ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ТОВ БП «Солідарність», ціна продажу нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ була визначена у розмірі 500000,00 (п'ятсот тисяч) гривень, у тому числі ПДВ (20%), що склало 83333,33 (вісімдесят три тисяч триста тридцять три) гривень.

11.05.2010 року між ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, та ТОВ БП «Солідарність» складено Акт приймання - передачі нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ до Договору №2, за яким ТОВ БП «Солідарність» передало у власність, а ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, отримав нежитлові приміщення №ХІ та №ІХ, сплативши за це грошові кошти ОСОБА_4, у розмірі 500000,00 (п'ятсот тисяч) гривень, у тому числі ПДВ (20%), що склало 83333,33 (вісімдесят три тисяч триста тридцять три) гривень.

Факт повного розрахунку ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 та ТОВ БП «Солідарність- підтверджується розписками, складеними в присутності свідків та касовими ордерами від 11.05.2010 року.

У кінці січня 2011 ОСОБА_8, знаходячись в офісі за адресою: АДРЕСА_1, викрав із сейфу ОСОБА_4 оригінали документів на нежитлові приміщення №ХІ, №ІХ, №ХІІ, №ХІІІ, №115, №116 та №117, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_2, які належали ОСОБА_4., а саме: Інвестиційний договір №1 від 01.07.2009; Інвестиційний договір №2 від 01.07.2009; Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №1 від 11.05.2010; Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №2 від 11.05.2010, та Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Смекаліною JI.T. за реєстровим №546.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2014 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності; за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності. Цим же вироком суду ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку терміном на 3 (три) роки, та покладено на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції вважає встановленими факти укладення правочинів між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та факти належності нерухомого майна ОСОБА_4

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до положень статей 235, 256 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме просив суд встановити юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №ХІ та №ІХ, загальною площею 189, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі, у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 02.07.2009 року; встановити юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщень з №1- 3, площею 27, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, що розташовані на 23 поверсі, у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 03.07.2009 року; встановити юридичний факт про укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правочину - договору доручення на придбання ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №116 (в літ. А) з №1 по №9, загальною площею 340,30 кв.м, та нежитлового приміщення №117, приміщення з №1 по №5, загальною площею 126 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2, у формі Протоколу про намір від 04.07.2009 року; встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належать об'єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення №ХІ та №ІХ загальною площею 189, 4 кв.м., що розташовані на 22 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2; встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №116 (в літ. А) з № 1 по № 9, загальною площею 340,30 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2; встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №117 приміщення, з № 1 по № 5, загальною площею 126 кв.м, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2, та встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення №115, загальною площею 118,90 кв.м, приміщення з №1- 3 площею 27, 4 кв.м, що розташовані на 22 поверсі та приміщення №4 площею 91,5 кв.м, що розташовані на 23 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 оскаржуючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 про встановлення фактів, посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 04.11.2011 року вона є власником нежилих приміщень з № 1 (один) по № 5 (п'ять) (групи приміщень № 117 (сто сімнадцять) - творча майстерня загальною площею - 126, 00 кв.м. (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер нежилих приміщень 317003826. (а.с.83-84), а право власності на її майно визнано судом за ОСОБА_4

Вказує на те, що судом першої інстанції протиправно не було залучено ОСОБА_1, як теперішнього власника майна, права якого порушуються, до розгляду даної справи та просить суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Оскаржуючи рішенняПечерськогорайонного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року, ОСОБА_2 вказує на те, що зважаючи на той факт, що нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 116 (в літ. А) з № 1 по № 9, загальною площею 340,30 кв. м., яке знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2, має свого законного власника - ОСОБА_2 - то фактично у даній справі вбачається спір про право.

Крім цього, суд повинен був залучити ОСОБА_2 до участі в розгляді даної справи, однак, жодних повідомлень щодо розгляду зазначеної справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення скаржником отримано не було, відповідно, з боку Печерського районного суду м. Києва має місце порушення вимог процесуального законодавства, зокрема ч.4 ст.235 ЦПК України.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається

спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Частиною першою ст. 258 ЦПК України передбачено, що в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що підтвердження права власності заявника на нежитлові приміщення № ХІ, № ІХ, № 115, № 116 та № 117 по АДРЕСА_2 необхідно для встановлення його майнових прав.

Тобто, заявником заявлені вимоги про визнання його права власності на нерухоме майно, відповідно беззаперечно вбачається спір стосовно визнання права власності.

Наявність спору про право підтверджується і доказами наданими суду ОСОБА_1, право власності якої на спірне приміщення підтверджується договором купівлі-продажу від 04.11.2011 року (а.с.83-84) та ОСОБА_2, право власності якого на частину спірного приміщення підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2011 року (а.с.100-102).

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення та відповідно до ч. 4 ст. 303 ЦПК України якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

З матеріалів справи встановлено, що заявник не мав правовстановлюючих документів на спірні об'єкти нерухомості.

Крім цього, з матеріалів та доказів у даній справі вбачається, що частина нерухомого майна, право власності на яке визнано рішенням суду за ОСОБА_4 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Оскільки в даному випадку встановлення юридичних фактів необхідно заявнику для визнання права власності на спірні об'єкти нерухомості, колегія суддів дійшла висновку, що із заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Тобто, судом встановлено право власності ОСОБА_4 на групу об'єктів нерухомого майна з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного та положень ч. 4 ст. 303 ЦПК України, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів вважає, що у зв'язку з вищенаведеним рішення суду підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишенню без розгляду.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявник ОСОБА_4 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. (Оболонський район м. Києва).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Нерухоме майно, стосовно якого розглядався спір розташоване за адресою: АДРЕСА_2. (Оболонський район м. Києва).

Тобто, як згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України, так і згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України даний спір підсудний Оболонському районному суду м. Києва.

Таким чином, Печерський районний суд м. Києва розглянувши дану справу та ухваливши оскаржуване рішення ще й порушив норми ЦПК України в частині територіальної підсудності розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 235,256, 303,304,307,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді