Дата документу 16.06.2015
Справа № 501/264/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі ОСОБА_1,

за участю:

представника ДП «ІМТП» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області зі скаргою на постанову державного виконавця - заступника начальника відділу ДВС Іллічівського міського Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1511/5964/2012; 2/501/332/2013 виданого 29 жовтня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області про зобовязання ДП «Іллічівський морський торговельний порт» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04 квітня 2011 року, скласти акт по формі Н-1 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_5 10 травня 1985 року, яку просив визнати неправомірною та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження та усунути порушення. Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що державний виконавець виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження не перевірив додержання затверджених боржником ДП «ІМТП» актів по формі Н-5, Н-1 від 10 листопада 2014 року на відповідність резолютивній частині рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року яке є відображенням мотивувальної частини того ж рішення та тим самим порушив порядок проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду (а.с.2-10).

Представник відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції, державний виконавець Чехоніна Т.І. проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що до повноважень державного виконавця відноситься виконання резолютивної частині рішення суду, мотивувальну частину державний виконавець не повинен вивчати. Зазначила, що боржником є ДП «ІМТП», а не комісія з розслідування нещасного випадку, яку вона не може зобовязати вчинити певні дії.

Представник ДП «ІМТП» в задоволенні скарги просила відмовити, оскільки рішення суду ДП «ІМТП» виконано повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року, яке набрало чинності 05 лютого 2014 року визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 10 травня 1985 року на території ДП «Іллічівський морський торговельний порт», повязаним з виробництвом, зобовязано ДП «Іллічівський морський торговельний порт» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04 квітня 2011 року, скласти акт по формі Н-1 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_6 10.05.1985 року (а.с.11-15).

29 жовтня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області було видано виконавчий лист №1511/5964/2012; 2/501/332/2013 про зобовязання ДП «Іллічівський морський торговельний порт» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04 квітня 2011 року, скласти акт по формі Н-1 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_5 10 травня 1985 року.

04 листопада 2014 року Державним виконавцем Чехоніною Т.І. відкрито виконавче провадження (а.с.22).

10 листопада 2014 року Директором ДП «ІМТП» затверджено акт №3 по формі Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_5 10 травня 1985 року в якому зазначена підстава, а саме рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2014 року в акті зазначено що комісія не встановила обставин та причин, які б повязували з виробництвом нещасний випадок, що зі слів ОСОБА_3 стався з ним 10 травня 1985 року на території ДП «ІМТП», але на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року та Ухвали апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2014 року нещасний випадок, який стався 10 травня 1985 року о 06 год. 00 хв. на державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт» з ОСОБА_3 признати повязаним з виробництвом, скласти акт за формою Н-1 та поставити на облік в ДП «ІМТП» (а.с.10).

10 листопада 2014 року Директором ДП «ІМТП» затверджено акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом в якому в п.9 боржником зазначено довідку листа з ІБЛ на ВТ від 30 травня 2004 року за №177 з діагнозом хвороби ОСОБА_3, яка розцінюється, як повязана із травмою, що трапилась до 10 травня 1985 року (а.с.7).

29 грудня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Іллічівського міського Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

09 січня 2015 року скаржник отримав постанову та 19 січня 2015 року звернувся з зазначеною скаргою до суду.

Щодо посилань заявника та державного виконавця на відповідні норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV - надалі Закон (зі змінами та доповненнями) на момент виникнення правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статтею 17 цього Закону визначено, що підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами. Пунктом 4 частини 1 статті 32 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є й інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.1 ст.6, ч.1 ст.11, п.3, 8 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тому суд застосовує Постанову КМУ №1112 від 25 серпня 2004 року про «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві»

Згідно п.10, 13 Постанови КМУ №1112 від 25 серпня 2004 року (редакція на момент виникнення правовідносин) про «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов'язаний негайно утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку (далі - комісія) у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування комісія зобовязана скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 2 у трьох примірниках (далі - акт форми Н-5), а також акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 3 у шести примірниках (далі - акт форми Н-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом

У відповідності до Додатку №2 Порядку №1112 при складанні акту по формі Н-5 в п. 6 повинен бути зазначений висновок комісії щодо нещасного випадку (нещасний випадок вважається (не вважається) пов'язаним з виробництвом)(складається акт форми Н-1 або форми НПВ.

Суд зазначає що будь-які висновки ніж ті, які визначені в пункті 6 при складанні акту по формі Н-5 Додатку №2 до Постанови КМУ за №1112 від 25 серпня 2004 року положення не передбачає, згідно п.108 зазначеної Постанови КМУ №1112 Особи, які допустили порушення або не виконують вимоги цього Порядку, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.35, ч.2 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року зі змінами та доповненнями (редакція на час виникнення правовідносин) для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть. Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов'язаним з виробництвом.

Суд зазначає, що акт за формою Н-5 визначає висновок комісії щодо визнання (невизнання) нещасного випадку пов'язаним чи непов'язаним з виробництвом, тому він є ключовим ніж акт за формою Н-1 та є підставою для нарахування страхових виплат.

Згідно ч.1 п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що резолютивна частина рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2013 року містить висновок по суті заявлених позовних вимог і відображає факти встановлені рішенням суду в його мотивувальній частині.

Суд приходить до висновку, що боржник ДП «ІМТП» не виконав рішення Іллічівського міського суду Одеської області в повному обсязі затвердивши акт по формі Н-5 в якому спотворено висновки суду, викладені в рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року, шляхом викладення в п.6 акту по формі Н-5 спочатку висновків за якими комісія з розслідування нещасного випадку, що зі слів ОСОБА_3 стався з ним 10 травня 1985 року не встановила обставин та причин, які би повязували з виробництвом нещасний випадок, а потім зазначивши, що на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року та Ухвали апеляційного суду Одеської області нещасний випадок, який стався 10 травня 1985 року о 06 год. 00 хв. на державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт» з ОСОБА_3 признати повязаним із виробництвом, скласти акт за формою Н-1 та поставити на облік в ДП «ІМТП» (а.с.10).

В акті по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом в п.9 зазначено довідку листа з ІБЛ на ВТ від 30 березня 2004 року №177 з діагнозом хвороби ОСОБА_3, яка розцінюється, як повязана із травмою, що трапилась до 10 травня 1985 року (а.с.7), що є також порушенням, оскільки вказані обставини встановлені Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2010 року (а.с.14-15 зв.).

Суд зазначає, що спотворені висновки комісії з розслідування нещасного випадку викладені в акті по формі Н-5 та затверджені боржником не є фактичним виконанням рішення суду, а навпаки вказують на фактичну незгоду із обставинами та фактами, які встановлені рішенням суду, що набрало чинності та повинно бути виконано у відповідності до висновків суду наведених в рішенні.

Тому суд приходить до висновку, що боржником Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2013 року в частині складання актів по формі Н-5 та Н-1 не виконано.

Суд зауважує, що боржник у випадку незгоди із обставинами встановленими рішенням суду, що набрало чинності має право на перегляд такого рішення у відповідності до норм ЦПК України.

Натомість державний виконавець перевіряючи рішення суду, а саме виконання його резолютивної частини, у разі, якщо рішення суду йому є незрозумілим наділений правом звернення до суду за розясненням рішення, державний виконавець не повинен обмежуватись вивченням резолютивної частини рішення суду, оскільки рішення суду окрім резолютивної частини містить ще й описову, мотивувальну та вступну частину і є єдиним процесуальним документом, яким вирішується спір про захист цивільних прав.

Суд не приймає до уваги посилання державного виконавця на відсутність законних підстав щодо зобовязання членів комісії з розслідування нещасного випадку до вчинення певних дій, оскільки акти складені комісією по формі Н-1 та по формі Н-5 затверджуються боржником, а з резолютивної частини рішення суду від 30 березня 2013 року вбачається, що боржника зобовязано переглянути акт додаткового розслідування від 04 квітня 2011 року та скласти акт по формі Н-1.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Суд зазначає, що виконання рішення є заключною стадією, на якій завершується процес захисту прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки рішення суду є документом, який підлягає примусовому виконанню, суд, приходить до висновку, що боржником рішення в примусовому порядку щодо зобовязання ДП «Іллічівський морський торговельний порт» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04 квітня 2011 року та скласти акт по формі Н-1 не виконано, а державним виконавцем допущено грубі порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та ч.1 ст.6, ч.1 ст.11, п.3, 8 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не вжив усіх заходів передбачених законодавством про виконавче провадження в частині перевірки виконання боржником рішення суду від 30 вересня 2013 року, щодо складання актів додаткового розслідування та акту по формі Н-1.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.383-386 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1511/5964/2012; 2/501/332/2013 виданого 29 жовтня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області про зобовязання ДП «Іллічівський морський торговельний порт» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04 квітня 2011 року, скласти акт по формі Н-1 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_5 10 травня 1985 року, - неправомірною та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження та усунути порушення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд одеської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя