У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Боймиструка С.В.

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду від 12 грудня 2014 р. у справі за скаргою ОСОБА_2 про оскарження дій державного виконавця.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду від 12 грудня 2014 р. скаргу ОСОБА_2 задоволено частково : визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції в Рівненській області від 20.06.2008 р. про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-67, виданому 18.12.2007 р. Рівненським районним судом.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає її незаконною, постановленою з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Вказує, що виконавче провадження було правомірно закрито державним виконавцем, оскільки стягувач ОСОБА_2 подала у відділ ДВС заяву про повну сплату ним боргу за рішенням суду. Він, як боржник, розрахувався з ОСОБА_2 Понад шість років тому отримав постанови державного виконавця, вважає що скаржниця також їх отримала вчасно. На даний час виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання.

Вважає ухвалу суду безпідставною, оскільки закінчилися всі строки для оскарження постанови. Оскільки висновки суду не відповідають вимогам закону та обставинам справи, просив ухвалу скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

18.11.2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою та просила суд поновити строк на оскарження дій державного виконавця та визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Рівненського РУЮ щодо винесення постанови від 20.06.2008 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 82257067 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-67, виданого Рівненським районним судом 18.12.2007 р. про стягнення з ОСОБА_1 на її користь 50 000 грн. Вказану постанову скасувати та відновити виконавче провадження. ________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. Кушнір Н.В. Провадження № 22ц/787/ 1190/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2, місцевий суд зазначив, що строк скаржницею не пропущено, оскільки остання отримала копію вказаної постанови лише 07.11.2014 р., а зі скаргою до суду звернулась 18.11.2014 р.

Також суд послався на неподання ані заявником, ані боржником жодних доказів та документів державному виконавцю про фактичне виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками місцевого суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського РУЮ Черпак М.Л. від 15.05.2008 р. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-67, виданим 18.12.2007 р. Рівненським районним судом , який був поданий ОСОБА_2 до відділу ДВС 15.05.2008 р. на виконання ухвали Рівненського районного суду, яка набрала чинності 28.12.2007р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь останньої 50 000 грн. Зазначеною постановою надано боржнику строк до 22.05.2008 р. для добровільного виконання ( а.с. 4).

20.06.2008 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та поданої ОСОБА_2 20.06.2008 р. до відділу ДВС заяви про повну сплату їй ОСОБА_1 боргу 20.05.2008 р. ( а.с. 5).

На підставі вказаної постанови, 17.07.2008 р. знято арешт та вилучено запис про обтяження рухомого майна, що стверджується витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та про реєстрацію вилучення запису, наданими представником ОСОБА_1 апеляційному суду.

У своїй заяві на ім»я начальника відділу ДВС Рівненського РУЮ від 29.09.2014 р. ОСОБА_2 вказувала, що грошей від боржника в сумі 50 000 грн. не отримувала , тому просила скасувати постанову державного виконавця від 20.06.2008 р., а також додавала до вказаної заяви копії вищевказаних постанов від 15.05.2008 р. та від 20.06.2008 р. ( а.с. 6-7).

Крім того, як вбачається з поданої ОСОБА_2 до суду заяви та стверджується її поясненнями в судовому засіданні, заяву до відділу ДВС 20.06.2008 р. про сплату ОСОБА_1 їй боргу у повному обсязі вона написала на прохання останнього. З цих самих причин вона не зверталася і зі скаргою на постанову державного виконавця від 20.06.2008 р. і лише в кінці 2013 р. ОСОБА_1 їй повідомив, що борг не поверне.

Отже, висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_2, у зв»язку з порушенням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», отримала копію оскаржуваної постанови від 20.06.2008 р. лише 07.11.2014 р., суперечить дійсним обставинам справи, доказам, що є у її матеріалах та поясненнями самої скаржниці .

Також, суд послався в ухвалі на норми Закону України «Про виконавче провадження», які не відповідають редакції Закону, яка була чинною на час винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до вимог п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( у редакції, що діяла на час винесення вказаної постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ст. 11-1 вказаного Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій.

Згідно зі ст.30 Закону, у разі повного добровільного виконання рішення боржником у встановлений для добровільного виконання строк державний виконавець складає про це акт, який є підставою для закінчення виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, державним виконавцем провадяться дії, зазначені у ст. 38 Закону, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналогічні вимоги містяться і у п.4.1.2 Інструкції проведення виконавчих дій, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 р. N 74/5, яка була чинною на той час.

Виходячи з наведених вимог закону, пояснень сторін та досліджених у судовому засіданні доказів, колегія суддів приходить до висновку про відповідність вчинених державним виконавцем дій вимогам діючого законодавства і вказані обставини ОСОБА_2 та її представником не спростовано.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи ОСОБА_2 про невиконання боржником ухвали суду про сплату їй 50 000 грн., окрім її особистих пояснень, іншими належними доказами не стверджені, крім того, вони не свідчать про порушення державним виконавцем вимог діючого законодавства при винесенні ним постанови від 20.06.2008 р. про закінчення виконавчого провадження на підставі поданої стягувачем заяви про погашення ОСОБА_1 боргу у повному обсязі, отже, підстави для задоволення скарги відсутні.

У зв"язку з наведеним, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали у справі про відмову ОСОБА_2 у задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.303,307,313-315, ст.ст.383-389 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду від 12 грудня 2014 р. скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця відділу ДВС Рівненського РУЮ щодо винесення постанови від 20.06.2008 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 82257067 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-67, виданого Рівненським районним судом 18.12.2007 р. та про скасування вказаної постанови відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий

Судді :