У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Дроботя В.В., Власова С.О.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

за участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників сторін - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року та ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 січня 2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_10 в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради, Управління Держземагенства в Ужгородському районі, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2014 року забезпечено позов. Заборонено на відчуження, передачу в статутний фонд юридичної особи чи передачу в заставу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0931 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також заборонено відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 вчиняти будь-які дії на даній земельній ділянці, в тому числі проводити будівельні роботи до вирішення спору по суті.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2015 року про виправлення описки, ухвалено: виправити описку в "резолютивній частині ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2014р. по справі №30/16312/14 за позовом ОСОБА_10 (адреса проживання: АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) до Ужгородської міської ради, Управління Держземагенства в Ужгородському районі, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_8, а саме в резолютивній частині замість речення: "Заборонити на відчуження, передачу в статутний фонд юридичної особи чи передачу в заставу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0931 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також заборонити відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_8 вчиняти будь - які дії на даній земельній ділянці, в тому числі проводити будівельні роботи, до вирішення спору по суті" вказати: „заборонити відчуження .накласти арешт), передачу в статутний фонд юридичної особи чи передачу в заставу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0931 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за громадянами ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1, код НОМЕР_2), ОСОБА_7 (місце проживання АДРЕСА_1, код НОМЕР_3), ОСОБА_9 (місце проживання АДРЕСА_1, код НОМЕР_4,) ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, код НОМЕР_7), ОСОБА_8 (місце проживання АДРЕСА_1, код НОМЕР_5), а також заборонити відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_8 вчиняти будь - які дії на даній земельній ділянці, в тому числі проводити будівельні роботи, до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з даними ухвалами відповідачі подали апеляційні скарги, якими просить ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року та ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 січня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 151 ЦПК Українисуд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_10 про забезпечення позову та постановляючи свою ухвалу про забезпечення позову від 30.12.2014р., суд даних вимог закону не дотримався, не пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог, та відповідність виду забезпечення позову, який просила застосувати ОСОБА_10, позовним вимогам.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, ухвала про забезпечення позову від 30.12.2014 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про виправлення описки в ухвалі суду про забезпечення позову, від 14.01.2015 року то така підлягає до скасування.

Як видно із ухвали про виправлення описки у резолютивній частині ухвали про забезпечення позову від 30.12.2014 р., - суд окрім такого словосполучення як "заборонити відчуження", додатково, після "Заборонити відчуження" вказав у дужках - накласти арешт, чим не виправив описку,а додатково вказав інший вид забезпечення позову, оскільки в силу ст.152 ЦПК України накладення арешту та заборона вчинення певних дій - заборона відчуження є різними видами забезпечення позову (п.1,п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України).

В резолютивній частині ухвали про виправлення описки суд вказав ідентифікаційні коди відповідачів та адреси їх місця проживання, що не було вказано в резолютивній частині ухвали про забезпечення позову від 30.12.2014р., чим вніс додаткові відомості про відповідачів - боржників.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду Украни від 18.12.2009р. за №14 „Про судове рішення у цивільній справі,, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином суд першої інстанції, при постановленні ухвали про виправлення описки від 14.01.2015р. фактично змінив зміст резолютивної частини ухвали про забезпечення позову від 30.12.2014р., чи порушив норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9,- задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року, - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 січня 2015 року,-скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: