АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2704/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 районної державної адміністрації , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Селищенської сільської ради Корсунь-Шеввченківського району, Відділу Держземагенства у ОСОБА_8 районі Черкаської області про визнання дій неправомірними щодо відмови у видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та зобовязання видати такий сертифікат,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_8 районної державної адміністрації , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Селищенської сільської ради Корсунь-Шеввченківського району, Відділу Держземагенства у ОСОБА_8 районі Черкаської області, посилаючись на те, що в період з лютого 1994 року по червень 2002 року перебувала у трудових відносинах та була членом колгоспу ім. Кірова с.Селище Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Після розпаювання позивача було повідомлено, що вона не має права на земельний пай по Селищенській сільській раді, так як вона не писала відповідну заяву. Відповідач підтвердив факт, що позивач є в списках громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель КГСП ім. Кірова під прізвищем «Дев'яткова», але у видачі сертифіката їй відмовили, мотивуючи це тим, що в даному випадку повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами міста належить до Головного управління Держземагенства у Черкаській області. На думку позивача рішення відповідача щодо відмови у видачі сертифіката є незаконним, тому вона і звернулась до суду з даним позовом.

Просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі їй сертифікату на право на земельну частку (пай) по Селищенській сільській раді, визнати за нею, як за колишнім членом КСГП ім. Кірова є. Селище, право на земельну частку (пай) в розмірі 2,47 умовних кадастрових гектарів з земель запасу або резервного фонду Селищенської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області та зобов'язати відповідача видати позивачеві сертифікат на право на земельну частку (пай) по Селищенській сільській раді.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дане рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи позовної заяви та надані позивачем докази в підтвердження своїх позовних вимог.

Перевіряючи обгрунтованість доводів апеляційної скарги та пояснень, наданих апелянтом в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Судом встановлено, що згідно архівної довідки №456 від 07.11.2014, виданої трудовим архівом Корсунь-Шевченківського району, ОСОБА_6 дійсно була членом колгоспу ім. Кірова с Селище і працювала у колгоспі ім. Кірова с Селище Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (з 05.03.2000 СТОВ «Прогрес») з лютого 1994 по червень 2002 (а.с.15).

Позивач зверталась до відповідача із заявою від 21.04.2015, у якій просила прийняти рішення про видачу їй сертифіката на право на земельну ділянку (пай) в межах Селищенської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.7).

ОСОБА_8 районної державної адміністрації №01-14/1161 від 12.05.2015 позивачеві відмовлено так, як за позивачем право на земельну частку (пай) не визнано, з також не посвідчено у встановленому законом порядку сертифікатом на право на земельну частку (пай), зазначено, що в даному випадку повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами міста належить до Головного Управління Держземагенства у Черкаській області та запропоновано звернутись до суду для визнання у судовому порядку права на земельну частку (пай) із земель бувшої колективної власності в адміністративних межах Селищанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району (а.с.9).

На підставі рішення Селищанської сільської ради народних депутатів від 25.10.1995 №11 КСГП ім. Кірова було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЧР 9-від 13.11.1995, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №6 (а.с.16-17, 134-135).

Згідно додатку №1 до Державного акту «список громадян - членів колективною сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства позивач включена за №715 як ОСОБА_9 (а.с.18-19, 138-157).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

27 грудня 1996 року рішенням №4 загальних зборів (зборів уповноважених) про зміни і доповнення списку до додатку №1 Державного акту на право колективної власності №24 КСП їм. Кірова Корсунь-Шевченківського району Черкаської області були внесені зміни до списку та позивач був виключений із членів КСП (а.с.33, 119).

За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Зі змісту ст. 23 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" вбачається, що вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства займається правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Загальні збори (збори уповноважених), зокрема, приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства.

Рішення №4 від 27.12.1996 року на даний час чинне, не скасоване та не визнане недійсним. Крім того, таке рішення прийняте у спосіб та органом (загальними зборами членів КСП) відповідно до законодавства.

Отже, оскільки ОСОБА_6 виключена із списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, то позивач не має права на земельну частку (пай) КСП ім. Кірова Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, а тому районний суд дійшов до вірного висновку про відсутність правової підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем не було надано обгрунтованих та підтверджуючих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому висновок районного суду є правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані апелянтом доводи в підтвердження вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом не наведено. Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 районної державної адміністрації , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Селищенської сільської ради Корсунь-Шеввченківського району, Відділу Держземагенства у ОСОБА_8 районі Черкаської області про визнання дій неправомірними щодо відмови у видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та зобовязання видати такий сертифікат залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :