№2/756/1142/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.09.1993 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Комсомольським відділом ЗАГС м. Херсона, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №658.

У зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначав, що спільне життя з ОСОБА_2 не склалось, а тому за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі в 2012 році сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вдалося в добровільному порядку поділити спільне майно подружжя, позивач просив визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили вказуючи на те, що спірна квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_2, а отже є її особистою власністю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

З 24.09.1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Комсомольським відділом ЗАГС м. Херсона, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №658.

Позивач підтвердила в судовому засіданні, що спільне життя з ОСОБА_1 не склалося, а тому за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та придбана на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2011 року.

При цьому, у відповідності до п.11 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.06.2011 року покупець ОСОБА_2 довела до відома продавця, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі та укладення цього договору відбувається за згодою чоловіка, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, 16.05.2011 року за реєстром №734, про те, що квартира купується за особисті кошти дружини.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З тексту нотаріально посвідченого 16.05.2011 року за реєстровим №734 документу вбачається, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, добровільно стверджує, що купівлю будь-якої квартири в м. Києві буде здійснено його дружиною ОСОБА_2 за кошти, які є її особистою приватною власністю, які не внесені нею до їх сімейного бюджету, не є спільною сумісною власністю подружжя. Також, стверджує, що квартира не змінить свого статусу особистої приватної власності дружини і у випадку, якщо її вартість істотно зміниться.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні не спростовано умов договору купівлі-продажу від 08.06.2011 року та змісту письмової Згоди в частині джерела коштів на придбання квартири, а також не підтверджено придбання сторонами будь-якої іншої квартири ніж та, яка є предметом позову.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, та підтверджено наданими доказами, що квартира АДРЕСА_1 придбавалась ОСОБА_2 за кошти, які були її особистою приватною власністю.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 57, 60 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 182, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя А.В. Шевчук