АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/359/15-ц Головуючий суддя І інстанції Бабенко Ю. П.
Провадження № 22-ц/790/7947/15 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про встановлення нікчемності правочинів, стягнення моральної шкоди і витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про встановлення нікчемності правочинів, стягнення моральної шкоди і витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що в липні 2007 року вона звернулась до ПАТ «Платинум Банк» (правонаступник ЗАТ «Міжнародний ОСОБА_3») за інформацією про можливість отримання споживчого кредиту для купівлі квартири.

16 липня 2007 року ОСОБА_3 надав їй повідомлення про можливість надання іпотечного кредиту у сумі 22 400 доларів США на 240 місяців зі сплатою 11,5%.

Однак, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», їй не надано необхідної та достовірної інформації про кредит.

Не маючи пізнань в фінансовій, банківській і правовій діяльності вона з ЗАТ «Міжнародний ОСОБА_3» уклала:

-20 липня .2007 року договір № 000144/ТВ72-07 банківського рахунку в доларах США, за умовою надання споживчого кредиту.

-30 липня 2007 року з ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО» договір страхування майна № 804иг/07(х), предметом якого є майновий інтерес повязаний з володінням, користуванням та розпорядженням майном, «тільки конструкції без оздоблення та комунікацій» придбаної квартири АДРЕСА_1.

-30 липня 2007 року з ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО» договір № 805фр/07х добровільного страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість.

-30 липня 2007 року з ПАТ «Платинум Банк» договір про іпотечний кредит № 1.07071432.x., предметом якого є надання грошових коштів у вигляді відновлювальної кредитної лінії, шляхом кредитування поточного рахунку № 9101 для сплати щорічних страхових платежів (премій) зі сплатою 24% за фактичну кількість днів користування кредитом.

-30 липня 2007 року з ПАТ «Платинум Банк» іпотечний договір № 1.07071432.x. предметом якого є квартира №112 у житловому будинку № 310 по пр. Московському в м. Харкові з метою забезпечення повного виконання зобовязань, заставна вартість предмета іпотеки визначена в сумі 161 470 гривень, що еквівалентно за курсом НБУ на час укладання договору 31974,26 долари США.

Також 26 листопада 2009 року та 26 вересня 2014 року з ПАТ «Платінум Банк» укладено додаткові договори до договору про іпотечний кредит.

Договори укладено Банком з використанням нечесної підприємницької практики, з порушенням вимог законодавства та на невигідних умовах.

Квартира придбана за 22300 доларів США, але вона повинна сплатити 59160,02 доларів США (графік перший) або 56 140,48 доларів США (графік другий).

Відповідач грубо порушував її права споживача до і після укладання правочинів, а при їх виконанні порушував конституційні права протягом більше 7 років. При цьому використовував її довіру до Банку і необізнаність в законодавстві. В звязку з протиправною поведінкою Банку вона за 7 років вона отримала глибокий стрес і з початку жовтня 2014 року перебуває у стані постійного стресу, тривоги за майно, образи і гніву, жадання фізичної помсти, що викликало глибокі і стійкі душевні страждання.

Просить встановити нікчемність правочинів: договору про іпотечний кредит № 1.07071432.x. від 30 липня 2007 року з його змінами та іпотечного договору № 1.07071432.x від 30 липня 2007 року, стягнути моральну шкоду 35760 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Подав письмові заперечення на позов, де зазначив, що Банком була надана вся необхідна інформація відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п.1.3, 2.1 Постанови Правління НБУ від 10 травня .2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Із заяви - анкети, яка підписана ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з програмою кредитування «купівля житла». 16 липня 2007 року вона розписалась в заяві - анкеті про те, що їй були затверджені умови кредитування та відсоткова ставка по кредиту.23 липня 2007 року ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування та орієнтованою сукупною вартістю кредиту, про що вона зазначила в листі витрат від 23 липня 2007 року.

Також посилався на сплив строку позовної давності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати скасувати та ухвалити нове законне рішення, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 30 липня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк»(правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 1.07071432.x, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кошти в сумі 22300 доларів США на строк 240 місяців зі сплатою 11.50 % річних для придбання у власність квартири АДРЕСА_2.

26 листопада 2009 року та 26 вересня 2014 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додаткові договори до Договору про іпотечний кредит № 1.07071432.x від 30 липня 2007 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 202 ч.1; 203; 204; 215, 228 627 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

16 липня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання кредиту для купівлі житла. З анкети-заяви від 16 липня 2007 року та листку витрат від 23 липня 2007 року вбачається, що позивачка була ознайомлена з умовами кредитування та вартістю кредитних послуг, їх переліку, що підтверджується її підписами на вказаних документів.

При цьому договір укладено 30 липня 2007 року.

Посилання ОСОБА_1 щодо порушення її прав як споживача, оскільки їй було навязано укладання договорів страхування безпідставне.

За ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Страхування нерухомості та титульне страхування передбачено вартістю кредиту. ОСОБА_1 надано згоду на ці витрати, що підтверджується її підписом(а.с. 13).

Дані договори відповідають вимогам закону, оскільки згідно ст. 8 Закону України про «Про іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. У разі наступної іпотеки страхування предмета іпотеки не є обов'язковим. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. У разі набуття прав за іпотечним договором новим іпотекодержателем він також набуває право вимоги до страховика.

ОСОБА_3 договором на іпотекодавця може бути покладений обов'язок здійснити інші види страхування у зв'язку з передачею нерухомого майна в іпотеку.

Що стосується посилання апелянта, що вона не мала право власності на квартиру під час укладання іпотечного договору, то воно судовою колегією не приймається.

Договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено 30 липня 2007 року; внесено у реєстр за №2169 та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів. Договір іпотеки вже укладався на підставі цього правочину.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, то відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не доведено порушення її прав, спричинення їй моральної шкоди діями відповідача, а тому рішення суду в цій частині також законне та обґрунтоване.

Судові витрати розподілено судом першої інстанції згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу не має.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: