Справа №333/5695/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2015р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Шевченко І.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа МКП «Основаніє» про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013р. позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13490 грн. 25 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. внаслідок пошкодження квартири, вказавши, що вони є наймачами квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває у комунальній власності. Відповідач по справі в жовтні 2012 р. придбала квартиру № 69 в зазначеному житловому будинку за договором купівлі-продажу, яка розташована на третьому поверсі над квартирою позивачів. Після придбання квартири відповідач почала робити ремонт в останній з численними порушеннями вимог діючого законодавства щодо проведення ремонтів в житлових приміщеннях, з використанням перфоратора, відбійних молотків та іншої техніки. Ремонт проводився з жовтня 2012 р. по січень 2013 р. Під час ремонту квартири відповідачки були заподіяні численні ушкодження квартири позивачів, зокрема: пошкодження та відшарування штукатурного покриття в кімнаті, ушкодження віконних відкосів, розтріскування та обсипання штукатурки по стелі кімнати, відшарування та обсипання штукатурного шару в кухні, тріщини по стику стелі та гіпсовій перегородці суміжній з туалетом, відшарування кахельної плитки на стінах у ванній кімнаті. Зазначенні пошкодження детально описані та підтверджуються з боку позивачів: ОСОБА_5 б/н від 15.11.2012 р., 11.01.2013 р., 29.01.2013 р., 27.03.2013 р. та ОСОБА_5 № 3/13 від 12.12.2012 р., ОСОБА_5 мешканців підїзду від 11.01.2013 р., Висновком спеціаліста № 023/08.04.2013, виготовленого ТОВ «Науково-дослідницький центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ». Також неправомірними діями відповідачки позивачці ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає в її душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у звязку з пошкодженням належного їй майна, а також проживанням тривалого часу в антисанітарних умовах, у позивачки ОСОБА_1 порушився звичайний устрій життя , що негативно відобразилося на її психологічному стані. Вона стала дуже хвилюватися, погано спати, стала дратливою, плаксивою людиною, замкнутою в спілкуванні з родичами та знайомими, у звязку з чим загострилися її хронічні захворювання, у зв*язку з чим, вона була змушена звертатися за медичною допомогою. Моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями відповідачки, позивачка ОСОБА_1 оцінює в 5000 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Позивачі просили суд стягнути з відповідачки на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 13 490 грн. 25 коп. та судові витрати, а також стягнути з відповідачки на користь позивачки ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Під час судового розгляду справи позивачі звернулися до суду із заявою про збільшення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 14090 грн. 25 коп. та моральної шкоди на користь позивачки ОСОБА_1 у розмірі 6090 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали повністю, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не зявилися, надали суду заяву щодо підтримання у повному обсязі позовних вимог, просили суд розглянути справу за іх відсутності.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за їхніми заявами.

Відповідачка ОСОБА_4 надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що позов не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно, наприкінці жовтня 2012р. почала робити ремонт у належній їй на праві власності квартирі № 69 у житловому будинку за вищезазначеною адресою, оскільки придбана квартира у домі, побудованому у 1981 році, без проведення в ньому капітального ремонту, квартира фактично знаходилась майже в аварійному стані в частині штукатурного покриття стін, стану приміщень кухні, ванної та туалету, проживати в такій квартирі родині з малолітньою дитиною було неприпустимим. Під час проведення ремонту жодних порушень вимог діючого законодавства, положень та інструкцій щодо його проведення ані відповідачем, ані бригадою ремонтників допущено не було, перфоратори, відбійні інструменти або інша техніка в ході ремонту були непотрібні і не використовувались. Жодних перепланувань або дій, які могли б порушити права власників інших квартир багатоквартирного будинку допущено не було. Свої дії відповідач вважає правомірними, такими що не могли завдати шкоди інтересам позивачів. Також відповідачка у письмових запереченнях зазначила, що позивачами не надано жодних допустимих доказів, які б підтверджували наявність завданої матеріальної шкоди, наявність причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та зазначеними позивачами наслідками. Також відповідачка зазначила, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними позивачами у справі, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин не були власниками квартири, в якій проживають а лише її наймачами відповідно до ордеру, шкоди особистим речам позивачів завдано не було; додані позивачем документи про вартість матеріальної шкоди, а відтак і ціни позову, є недопустимими доказами у справі в силу вимог ст. 59 ЦПК України, оскільки підготовлені особами, що не мали на це відповідних повноважень. Таким чином, посилаючись на приписи та вимоги ст.ст. 327, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 61, 64 ЖК України, рекомендації та розяснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», позивач вважає подану позовну заяву та позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, такими, що суперечать основним законодавчо закріпленим принципам відшкодування майнової та моральної шкоди.

До судового засідання відповідачка не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідачки ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях відповідачки проти позову, просила суд у задоволенні позову відмовити повністю з підстав його необгрунтованості.

Представник третьої особи МКП «Основаніє» проти задоволення позовних вимог заперечув та зазначив, що ніяких порушень з боку відповідача МКП „Основаніє встановлено не було і останнє, як уповноважена Запорізькою міськрадою особа, не має претензій до відповідача стосовно проведеного нею ремонту в належній їй квартирі.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідачки, третьої особи, свідків, дослідивши висновок призначеної по справі ухвалою суду за клопотанням представника відповідача судової будівельно-технічної експертизи, вислухавши експерта ОСОБА_8, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Підставою поданого позову є пошкодження квартири АДРЕСА_2. На момент виникнення спірних правовідносин, подання позовної заяви та судового розгляду, квартира АДРЕСА_3, в якій мешкають позивачі, перебувала у комунальній власності, відповідно позивачі були наймачами останньої, що підтверджено ордером, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

16.06.2014 р. позивачам ОСОБА_9 та ОСОБА_3 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району видано Свідоцтво про право власності на житло № 73 від 16.06.2014 р., згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками 11/20 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.Космічна/ЧумаченкаАДРЕСА_4, в їх спільну часткову власність переходить кімната № 5 площею 19,20 кв.м. Підсобні приміщення залишились в спільному користуванні. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23872998, зазначене Свідоцтво зареєстроване реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції 07.07.2014 р..

Таким чином, власниками частини пошкодженої квартири, а саме кімнати № 5 площею 19,20 кв.м. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали лише з 07.07.2014 р., тобто після виникнення спірних правовідносин. Документів щодо права власності на зазначену квартиру позивача ОСОБА_2 суду не надано.

Згідно ст. 327 ЦК України, субєктом права комунальної власності є територіальна громада, а управління таким майном здійснюється утвореними нею органами місцевого самоврядування. Наразі таким органом є Запорізька міська рада

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правами фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, субєктом права на відшкодування шкоди є лише власник пошкодженого майна, тобто Запорізька міська рада.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин, а отже й спричинення заявленої шкоди і до 07.07.2014 р. позивачі не були власниками зазначеної квартири.

Закон України «Про власність», що надавав право квартиронаймачам на відшкодування майнової шкоди, завданої квартирі, втратив чинність на підставі Закону України № 997-V від 27.04.2007 року

Діюче цивільне законодавство України таких виключень не містить. Таким чином, суд вважає ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежними позивачами у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

На підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 22.10.2012 року за р.№ 4240, відповідач є власником квартири АДРЕСА_5/Чумаченка в м. Запоріжжі.

Як вбачається з пояснень у судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, допитаних за заявою відповідачки, квартира останньої під час придбання перебувала в поганому стані, зі стін при знятті шпалер відшаровувалась штукатурка по всій площі квартири, вікна, двері, опорні конструкції та інженерні мережі знаходились у вкрай зношеному стані, в квартирі ремонт не проводився досить тривалий час.

Відповідно до ОСОБА_5 від 15.11.2012р., 11.12.2012р., 14.01.2013р., 29.01.2013р. обстеження квартири АДРЕСА_6, Висновку судової будівельно-технічної експертизи, обсяг ремонтних робіт складав: зняття штукатурки з внутрішніх стін та нанесення нової; обклейка стін шпалерами, заміна покриття стін та підлоги (кахель) у ванній кімнаті та туалеті; змінені наповнення віконних отворів з деревяних та металопластикові, зміну дверних коробок та полотна в міжкімнатних дверях; на стелі змонтовані натяжні ПВХ стелі; проведена зміна інженерних комунікацій.

Так, свідок ОСОБА_11, колишня власниця квартири № 69, продавець за вищенаведеним договором купівлі-продажу, суду пояснила, що продана нею та придбана відповідачкою квартира на момент її продажу знаходилась в жахливому стані, у звязку з чим вона, як продавець, значно зменшила вартість квартири при продажі. Штукатурка в квартирі, як і в усьому будинку, відшаровувалась від цегляної кладки разом зі шпалерами, половина кахлю в ванній, кухні відпав, вікна, двері, опорні конструкції та інженерні мережі знаходились у вкрай зношеному стані.

Свідок ОСОБА_12, який робив ремонт у квартирі відповідача, пояснив, що він в складі бригади будівельників виконував ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_7. При знятті старих шпалер та кахлю, штукатурка відшаровувалася сама по собі, а тому в використанні будь-якого відбійного інструменту не було потреби. Ніяких перепланувань квартирі не проводилось, несучі конструкції в квартирі не порушувалися, ударні, відбійні будівельні інструменти не використовувались.

Свідок ОСОБА_13, який координував роботу ремонтної бригади, пояснив суду, що виконання ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_7, яке почалося наприкінці жовтня 2012р., проводилось без застосування ударних, відбійних будівельних інструментів. Стан штукатурки на станах та залишки кахля, були такими що відшаровувалися самі по собі при найменшому доторку до них.

Свідок ОСОБА_14 працівник житлово-комунальної організації, що є балансоутримувачем будинку, який брав участь у дослідженні квартир 66 та 69 в ході проведення ремонту та після нього, пояснив суду, що при обстежені квартири позивачів було виявлено пошкодження, які зафіксовані в актах обстеження, та які він підписував як член комісії. В звязку з тим, що стан квартири 66 до початку ремонту в квартирі 69 зафіксовано не було, причину пошкоджень встановити не можливо. Ремонт в квартирі 66 виконувався більше ніж 10 років потому: паперові шпалери старого зразку, втратили колір в процесі експлуатації мають невизначений колір, в наявності темні плями, побілка на стелі містами відплоїлась. Фактів роботи відбійних будівельних інструментів в квартирі 69 не зафіксовано.

Дослідивши надані відповідачем: Технічний паспорт квартири № 69, ОСОБА_5 обстеження квартири від 11.12.2012 р. та 14.01.2013 р., пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, суд дійшов висновку, що жодних перепланувань в ході ремонту квартири відповідачки зроблено не було. Доказів, що при виконанні ремонтних робіт були задіяні відбійні інструменти, перфоратор та інша техніка, суду не надано.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2008, проведеної судовим експертом ТОВ «РСЕБ» від 17.11.2014р., також не встановлено порушень будівельних норм чи правил в ході проведення ремонту в квартирі № 69.

Належних доказів протилежного позивачами не надано. При цьому суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_18, допитаних за клопотанням позивачки, щодо використання відповідачкою під час ремонту її квартири заборонених будівельних інструментів, як такі, що не відповідають обставинам справи, встановленим судом, оскільки жоден з допитаних свідків не перебував у квартирі відповідача під час проведення ремонту, а висновки щодо застосування того чи іншого будівельного інструмента робив зі слів позивачів або зі звуків, що лунали, на їх думку, з квартири № 69. Суд вважає неможливим лише на підставі зазначених пояснень свідків дійти до висновку про використання при ремонті квартири відповідачки заборонених будівельних інструментів.

Акт від 11.01.2013р., підписаний мешканцями житлового будинку, суд не приймає в якості допустимого доказу по справі, оскільки свідки мають бути допитані в ході судового розгляду, право надавати письмові пояснення свідків у вигляді ОСОБА_5, діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Право на заявлені клопотання про допит осіб в якості свідків в ході судового розгляду справи позивачу ОСОБА_1 судом розяснено. Крім того, даний акт складено, як вбачається з матеріалів справи 11.01.2013р., в акті зазначено, що в квартирі 69 працював перфоратор з початку жовтня і по 24 листопада без перерви. Проте, зазначене в даному акті не підтверджується, а спростовується поясненнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13. Доказів викликів міліції, як вказано в акті, також суду не надано.

Також пояснення позивачів щодо проведення ремонту у заборонений для цього час (нічний, вихідні дні), не підтверджено жодними допустимими доказами по справі.

Доводи представника позивача ОСОБА_1 щодо незаконності та неправомірності проведеного ремонту у звязку з відсутністю у відповідних осіб ліцензії на таку діяльність, суд відхиляє, виходячи з приписів Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Право робити ремонт у належній на праві власності квартирі надано відповідачу відповідно ст. 383 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені дії відповідача не можуть бути розцінені судом як неправомірні або винні.

Акти б/н від 15.11.2012 р., 11.01.2013 р., 29.01.2013 р., 27.03.2013 р. та ОСОБА_5 № 3/13 від 12.12.2012 р. свідчать на думку суду лише про занедбаний стан квартири № 66, про відсутність належного догляду за нею та невиконання ремонту протягом досить тривалого часу (близько 10 років). Зазначене також підтверджується дослідженнями експерта, які останній підтвердив у судовому засіданні та наданими ним фотоматеріалами. Даних про те, коли саме виникли пошкодження, в справі немає. Доказів того, що квартира позивачів не мала пошкоджень до початку ремонту в квартирі відповідача і вони виникли саме в ході ремонту квартири № 69, позивачами не надано.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_13М, підтверджених актами обстеження квартири № 69 від 11.12.2012 року та 14.01.2013 (копії наявні в матеріалах справи), основні та гучні ремонтні роботи були завершені вже до 11.12.2012 р. згідно ОСОБА_5 б/н від 11.12.2012 в квартирі велась підготовка стін для оклеювання шпалерами (вирівнювання та шпаклівка), підлога та стіни ванної кімнати, туалету, кухні, облицьовані кахлем. А відповідно до ОСОБА_5 від 14.01.2013 року, ремонт взагалі вже було завершено. Отже суд приходить до висновкук, що ремонт в квартири відповідачки тривав з кінця жовтня 2012 р. до початку січня 2013 р.

Акти б/н від 12.12.2012 р., 11.01.2013 р., 29.01.2013 р., 27.03.2013 р. про виникнення нових пошкоджень, були складені після завершення ремонту в квартирі 69.

Суд також приймає до уваги той факт, що позивачі самовільно знімали штукатурку на стінах квартири № 6, що зафіксовано в п.3 ОСОБА_5 б/н від 29.01.2013 р.

Як зазначено у висновку експерта (сторінка 4 висновку), внаслідок візуального огляду покриття стін підїзду в районі кв. 66, визначено, що в районі дверного отвору дослідженої квартири, є масова відсутність штукатурного шару, пошкодження стін (місцями відсутність штукатурного шару, сліди підтікань, забруднення) підїзду є й на інших поверхах. Такі пошкодження знаходяться на стінах, що не є суміжними, не розташовані зверху чи знизу з квартирою відповідача, а отже не могли бути спричинені в ході ремонту, що підтвердив допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8

Зазначене також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 про те, що у зазначеному будинку існує проблема з покладеною під час будівництва штукатуркою, яка з часом відшаровується. Ремонт у підїздах будинку не провадився з моменту будівництва та введення в експлуатацію.

Також щодо обсягу ремонтних робіт в квартирі відповідача, судом встановлено, що зняття підлоги в кімнатах не провадилось (лише заміна кахлю у ванній, туалеті та кухні), отже причин пошкодження на стелі квартири 66 не встановлено. Скарги з боку мешканців сусідніх з квартирою 69 квартир відсутні. Доказів протилежного позивачами не надано.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, про відсутність причинного звязку між переліченими позивачами пошкодженнями квартири № 66 та діями відповідача.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В якості доказу спричинених пошкоджень, їх обсягу, позивачами надано Висновок спеціалістів № 023/08.04.2013, виготовлений ТОВ «Науково-дослідницький центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ». До зазначеного висновку не додано копії документів, що підтверджували б повноваження та фах спеціалістів, що його складали. Не надані ці документи і в ході судового розгляду. Однак, у тексті висновку зазначено, що він підготовлений: «експертом ОСОБА_19, кваліфікація експерта за спеціальністю «Оцінка машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання» та експертом ОСОБА_20, кваліфікація експерта за спеціальністю «Обладнання та товари народного споживання».

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що залучені позивачами експерти, не мають повноважень та необхідної кваліфікації для оцінки вартості пошкоджень нерухомого майна, встановлення причини таких пошкоджень, складання відповідного висновку.

Суд також не приймає до уваги висновок ТОВ «Науково-дослідницький центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ» щодо причини пошкоджень, оскільки квартира відповідачів, обсяг робіт, тощо не були предметом дослідження, всі обставини та факти були надані з боку та в інтересах лише позивачів. Питання щодо причини пошкоджень у квартирі позивачів не було предметом дослідження експертів.

Крім того, в технічному паспорті квартири 69, наданим позивачами, площа кімнати 5 становить 19,2 кв.м, проте, спеціалісти Товариства при досліджені цієї кімнати зазначили площу 17,5 кв.м., ванна кімната відповідно до техпаспорту становить 2,4 кв.м, а в висновку спеціаліста 1,4 кв.м. Така невідповідність, на думку суду, свідчить про формальне виконання досліджень, а вихідні данні занесені в Висновок з наданих позивачем актів.

У звязку з викладеним, відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд вважає наданий позивачами вищезазначений висновок недопустимим доказом у справі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність з боку позивачки неправомірних дій при здійсненні ремонту в належній їй квартирі та відсутність її вини щодо зазначених пошкоджень в квартирі позивачів, тобто, суд вважає недоведеними позивачами, як розмір майнової шкоди так і факт спричинення останньої майну позивачів неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи, суд також приходить до висновку, що підстави для стягнення заявленої в позові матеріальної шкоди відсутні.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» після закінчення розгляду справи витрати, повязані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено граничний розмір компенсації витрат, повязаних із проведенням судових експертиз, які не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту.

Наказом Міністерства юстиції України № 325/5 від 12.02.2014 року встановлено нормативну вартість однієї експертогодини у 2014 році (експертиза проста - 49,2 грн.; експертиза середньої складності - 61,5 грн.; експертиза особливої складності - 74,0 грн.)

Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Під час судового розгляду була проведена судова будівельно-технічна експертиза експертом ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро». При цьому, відповідно до клопотання № 5889 від 29.09.2014 року директора ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» ОСОБА_21 та рахунку № 1759 від 29.09.2014 року попередній розрахунок вартості проведення експертизи складав 3 000 грн. (а.с. 137-138). Зазначена вартість була сплачена стороною відповідача, що підтверджується копією квитанції №10488.176.1 від 09.10.2014 року на імя ОСОБА_4 (а.с. 175).

Разом із тим, при отриманні судом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2008 від 17.11.2014 року експертом не було надано відповідної довідки щодо вартості проведеної експертизи та розрахунку витрачених експертгодин. У самому висновку також відсутні зазначені дані та посилання на складність проведеної експертизи (а.с. 145-168).

Враховуючи викладене, на думку суду, попередній розрахунок вартості експертизи без зазначення кількості витрачених експертгодин та складності експертизи не є належним та допустимим доказом та документально не підтверджує понесення стороною відповідача судових витрат у звязку з проведенням експертизи, тому суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з позивачів на користь відповідача вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. 88, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Боровікова