Провадження №2/485/790/15
21 грудня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Квєтка І.А.,
за участі секретаря судового засідання - Шеремет Ю.Є.,
третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особа - Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації, ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав,
30 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що є бабусею малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Її донька ОСОБА_4 з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, на даний час знаходиться за межами України на заробітках. Відповідач дуже погано ставиться до свого сина, зловживає спиртними напоями, в результаті чого 14.10.2015 року спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що підтверджено вироком Снігурівського районного суду від 18.11.2015 року. На даний час дитина проживає у неї. Відповідач його життям не цікавиться. На захист інтересів дитини просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина та стягнути аліменти на його утримання.
Ухвалою суду від 04 грудня 2015 року до участі у справі у якості третьої особи залучено матір дитини - ОСОБА_4
Ухвалою суду від 11 грудня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що її донька та відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1., проживали разом до кінця липня 2015 року коли її донька поїхала на заробітки до Росії. Дитину вона залишила відповідачеві. Він не виконує своїх батьківських обов"язків, зловживає спиртними напоями, в квартирі антисанітарія. В кінці жовтня 2015 року дуже побив хлопчика, за що був засуджений вироком суду. З цього часу, дитина проживає з нею, боїться батька, замкнувся в собі, потребує психологічної реабілітації. Відповідач жодних спроб налагодити стосунки з дитиною не вчинив, продовжує зловживати алкоголем. Вважає, що виправдання такому вчинку відповідача щодо дитини немає, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.
Представник третьої особи, враховуючи інтереси дитини вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилася, належним чином повідомлялася судом про розгляд справи, звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.
Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має в т.ч. й особа, в сім"ї якої проживає дитина. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень (ст.258 СК України).
Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.3 та п.6 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.
Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він жорстко поводяться з дитиною; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року (а.с.24), є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.8).
Зі слів позивача з липня 2015 року мати дитини виїхала за межі України на заробітки. Дитина залишилася проживати з відповідачем.
В ніч на 16 жовтня 2015 року відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 зіштовхнув свого малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ліжка на підлогу, після чого умисно наніс не менше трьох ударів руками по обличчю останнього, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та дрібних ссаден на обличчі, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 172 від 16 жовтня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. За вказаним фактом відповідач засуджений за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2015 року, який вступив в законну силу, за ч.1 ст.125 КК України до ста семидесяти годин громадських робіт.
Як вбачається з листа Служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації від 04 грудня 2015 року після встановлення факту вчинення насильства відносно дитини бабуся ОСОБА_1 забрала онука до себе на проживання, оскільки дитина боїться батька, а мати перебуває на заробітках (а.с.20).
На даний час дитина постановлена облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах по причині фізичного насильства в сім"ї, продовжує проживати у бабусі, позивачки по справі, за адресою АДРЕСА_2, яка забирає та приводить його дитсадка (а.с.10). Згідно акту обстеження від 19.10.2015 року умови для проживання онука бабуся створила (а.с.21).
Про проживання ОСОБА_5 у бабусі з 16 жовтня 2015 року свідчить акт депутата Снігурівської міської ради ОСОБА_8 від 02 листопада 2015 року (а.с.9), що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9 й ОСОБА_10 в судовому засіданні.
Висновок ООП Снігурівської райдержадміністрації № 86 від 08 грудня 2015 року свідчить, що в інтересах дитини, буде доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно сина ОСОБА_5 (а.с.37).
За інформацією Снігурівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді (лист №842 від 15.12.2015 р) з 21.10.2015 року сім"я ОСОБА_3 перебуває під соціальним супроводом з метою надання психологічної допомоги дитині, яка постраждала від насильства, налагодження стосунків в родині, профілактика недопущення повторного насильства в родині. За час перебування родини під соціальним супроводом спеціаліст РЦСС СДМ неодноразово виходив в сім"ю з метою проведення роботи з батьком, але він не відчиняє двері. Робота проводилась з бабусею ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ОСОБА_5 влаштовано на надання психологічної допомоги до психолога в Снігурівський ДНЗ №7, з дитиною займаються в сенсорній кімнаті. Обстежено умови проживання бабусі та виявлено, що умови для проживання, виховання та розвитку створені.
Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_12, він є звідним братом ОСОБА_5, до жовтня 2015 року вони проживали з вітчимом. Після того, як мати поїхала вітчим почав зловживати алкогольними нопоями, виявляти агресію по відношенню до них з братом, заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження, після чого спілкуватися з ним не намагався, ним не цікавився, продовжує вживати спиртне.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що останнім часом неодноразово бачила відповідача у стані алкогольного сп"яніння, раніше він добре відносився до сина, а потім побив його.
Практичий психолог дошкільного навчального закладу №7 Снігурівської міської ради ОСОБА_14, допитана судом у якості свідка, суду показала, що під час проведених нею діагностик психологічного стану дитини з"ясувалося, що внаслідок вчинення батьком насильства дитина замкнулася, не бажає бачити батька, переживає дуже великий стрес, потребує подальшої психологічної допомоги.
Заслуханий в судовому засіданні на виконання вимог ст.12 Конвенції ООН про права дитини ОСОБА_5 розповів, як "ОСОБА_3" його побив, а тому він не хоче з ним проживати.
Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він жорстко поводяться з дитиною; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Суд вважає, що дії батька щодо виховання суперечать інтересам дитини, оскільки він вчинив умисний злочин проти здоров"я дитини, заподіяв сину тілесні ушкодження, що негативно вплинуло на його психіку. Крім того, суд враховує, що після цього, відповідач не намагався виправити наслідків вчиненого, не цікався сином, матеріально йому не допомагав, в судові засідання не з"явився жодного разу, що свідчить про його байдужість до подальшої долі дитини. Вказане є підставою для застосування крайнього заходу впливу на відповідача у вигляді позбавлення батьківських прав по відношенню до сина.
Пленум Верховного Суду України від 30.03.2007р. №17 дав роз"яснення, що жорстке поводження полягає у фізичному або іншому психічному насильстві, застосуванні неприпустимих методів виховання, приниження людської гідності людини.
У контексті ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року оцінка жорсткого поводження відносна, вона моє сягати певного мінімального рівня й залежить від сукупності фактів у справі.
Встановлені у справі обставини не свідчать що відповідачем було при вихованні сина було допущено жорстке поводження. Сам лише один факт заподіяння відповідачем легкого тілесного ушкодження дитині за встановлених вироком суду обставин жорстке поводження не підтверджує. Інших доказіву підтвердження жорсткого поводження позивачкою суду представлено не було.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Відповідач не спростував що вчинив дії, які є підставою для позбавлення його батьківських прав.
За таких обставин, враховуючи вище зазначене, висновок ООП, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини буде позбавлення відповідача батьківських прав на підставі п.6 ч.1 ст.164 СК України, а тому позов підлягає до задоволення.
На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.
Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,224-232 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовільнити.
Позбавити громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця АДРЕСА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ