АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/3884//15 Головуючий 1-ої інстанції - Задорожний М.І.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення порушеного права і відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним нарахування КП «Харківські теплові мережі» боргу за опалення місця загального користування і скасувати із сальдо з довідки про теплопостачання на кінець кожного місяця по рах. № НОМЕР_1 з 01.08 р. до 02.12р. Зобов'язати керівництво КП «Харківські теплові мережі» ліквідувати ці нарахування з усіх версій та копій довідок. Визнати єдиним законним тарифом оплати за опалення будь-яких внутрішньо будинкових приміщень - тариф затверджений Рішенням Харківської міської ради. Зобов'язати керівництво КП «Харківську теплові мережі» ретельно стежити за нарахуваннями по рах. № НОМЕР_1 в розрахункових відділах за адресами: вул. Доброхотова, 11 та пр. Леніна, 49-а. стежити за відсутністю розбіжностей в довідках про нарахування та оплату за послуги теплопостачання. А також просить стягнути на його користь з КП «Харківські теплові мережі» завдану моральну шкоду у розмірі 1 грн. на о/р № НОМЕР_1.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядом справи встановлено, що АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_2 відключена від централізованого теплопостачання у зв'язку з встановленням індивідуального (автомного) опалення.

Нарахування та опалення в квартирі позивача припинені, у зв'язку з відключенням квартири від централізованого теплопостачання та встановленням індивідуального (автомного) опалення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із недоведеності позивачем своїх позовних вимог, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позову.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що КП "Харківські теплові мережі" незаконно нарахували надлишкову сплату за надання послуг.

Представник відповідача в ході апеляційного розгляду справи вказав на той факт, що на цей час ніякої заборгованості перед КП «ХТМ» позивач не має, нарахування за опалення місць загального користування в будинку АДРЕСА_1 не проводяться.

Зазначені обставини вказують на відсутність спірних правовідносин між сторонами.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони є похідними від основного позову про визнання незаконними нарахувань сум за опалення місць загального користування за період з 1 січня 2008 року по 02 січня 2012 року.

Судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог і у цій частині.

При цьому суд керувався положеннями ст.. 1167 ЦК України та роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди" №4.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка завдала, за наявності її вини.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зазначається, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги цивільного судочинства, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, привів мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими обґрунтовував свої вимоги позивач.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -