АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5774/15 Справа № 206/716/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, треті особи: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що вона мешкає в квартирі по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську. На підставі свідоцтва про право власності на житло вищезазначена квартира є спільною сумісною власністю та в рівних долях належить по 1/5 частці кожному із співвласників, а саме, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3 Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну йому 1/5 частку спірної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2008 року спадкоємицею 1/3 частини його майна є його дочка ОСОБА_5 Відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська на даний час ОСОБА_5 належить 2/5 частки спірної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла дочка позивачки ОСОБА_7, після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частку спірної квартири. Спадкоємцями першої черги були позивач, покійний батько, чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 На час відкриття спадщини позивач постійно проживала у вказаній спірній квартирі, тому прийняла її після смерті доньки. Позивач та інші спадкоємці право на спадщину за законом не оформлювали. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вважаються такими, що втратили на це право. Позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом 1/5 частки квартири по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську після померлої ОСОБА_7 (а.с.2-4).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.75-77).

В апеляційній скарзі (а.с.82-85) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки:

- позивач після смерті ОСОБА_7 проживала у квартирі, яка є спадковим майном, доглядала за нею, сплачувала комунальні послуги;

- суд невірно зробив висновок щодо відсутності доказів щодо наявності родинних стосунків між померлою та позивачем, оскільки в матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на житло, з якого вбачається, що покійна ОСОБА_7 доводиться донькою позивачу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що спірна квартира є спільною частковою власністю; після смерті ОСОБА_7 позивач з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що квартира по АДРЕСА_1, в м. Дніпропетровську належала у рівних долях по 1/5 частці кожному із співвласників, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належну їй 1/5 частину спірної квартири.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися її чоловік - ОСОБА_4 та її сини - ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.39-67).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час смерті ОСОБА_7 проживала АДРЕСА_2 (а.с.107), тобто окремо від позивача.

Згідно з вищенаведеною нормою права діючим законодавством на сьогоднішній день встановлено певна умова для прийняття спадщини без процедури подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а саме постійне проживання на час відкриття спадщини.

Зазначена умова позивачем не додержана в силу окремого проживання зі спадкодавцем станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто на день смерті ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не зверталася.

Таким чином факт прийняття спадщини ОСОБА_2 в силу положення ч.3 ст.1268 ЦК України не має місця.

Разом з тим, відмовляючи позивачу з вищезазначених обставин в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що як вбачається з спадкової справи, позивач, яка вважає, що вона фактично прийняла спадщину, не зверталась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

З огляду на це висновки суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позову є передчасними.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: