Суддя Шевченко С. В.
Провадження № 2/644/605/15
РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Костіна О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Елавус ЛТД» про стягнення заборгованості з заробітної плати,

в с т а н о в и в:

03.11.2015 року позивач подав в суд позов, в якому просив стягнути з ТОВ фірма «ЕЛАВУС ЛТД» нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.12.2013 року по 28.01 2014 року в сумі 5 700,00 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 28.01.2014 року по 03.11.2014 року в сумі 17 869,08 грн. та стягнути моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 27 серпня 2012 року його було прийнято на роботу в ТОВ фірма «ЕЛАВУС ЛТД» на посаду інженера - економіста 1 категорії. 28.01.2014 року він звільнився з товариства за згодою сторін. За відпрацьований період з 01.09.2013 року по 28.01.2014 року на посаді інженера - економіста 1 категорії заробітна плата товариством не виплачувалась і на день звільнення також не була виплачена. Заборгованість за серпень-листопад 2013 року була стягнута на підставі судового наказу. Залишок заборгованості за грудень 2013 та січень 2014 років складає 5700 грн.

Також позивач зазначав, що оскільки розрахунок при звільненні з ним не був проведений, то відповідач має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме з 28.01.2014 року по день подачі позову до суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заперечення, в яких зазначалось, що товариство позов не визнає з тих підстав, що фактично позивач був звільнений не за згодою сторін, а за власною ініціативою до закінчення строку трудового договору, а запис в його трудовій про звільнення за згодою сторін зроблений інспектором по кадрам помилково, на роботу з 02.12.2013 року по 28.01.2014 року ОСОБА_1 фактично не виходив, на підприємстві з 01.10.2013 року був встановлений неповний робочий тиждень і встановлений індивідуальний графік роботи, а оплата праці проводилась пропорційно відпрацованому часу. Також з 2 грудня 2013 року на підприємстві була встановлена мінімальна заробітна плата в розмірі 1 220 грн.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2012 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ТОВ фірма «ЕЛАВУС ЛТД» на посаду інженера - економіста 1 категорії. Заробітна плата була встановлена в розмірі 2650 грн. Дана обставина підтверджується копією наказу про прийом на роботу № 96 від 27.08.2012 року. 28.01.2014 року ОСОБА_1 звільнився з товариства за згодою сторін, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці позивачу. За відпрацьований період з 01.09.2013 року по 28.01.2014 року на посаді інженера - економіста 1 категорії заробітна плата товариством не виплачувалась і на день звільнення також не була виплачена. Заборгованість за серпень-листопад 2013 року була стягнута на підставі судового наказу. Залишок заборгованості за грудень 2013 та січень 2014 років позивачу не виплачений.

Відповідач фактично визнає наявність заборгованості за вказані два місяці перед позивачем, зазначаючи в запереченнях, що відповідно розрахунковій відомості заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 за грудень 2013 року складає 3474 грн. 46 коп. та за січень 2014 складає 1148 грн., в зв'язку з цим дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 не був проведений з поважних причин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача по стягненню з відповідача 17 869,08 грн. в якості компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому суд погоджується з порядком визначення та розрахунком позивача даної суми.

Доводи відповідача, викладені в запереченнях проти позову, спростовуються як наданими позивачем доказами, так і частково самими обставинами, викладеними в запереченнях, зокрема, щодо нарахованої та не виплаченої позивачу заробітної плати.

Поряд з викладеним, суд не знаходить правових підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь грошової компенсації моральної шкоди, оскільки суду не надано доказів спричинення позивачу такої шкоди діями чи бездіяльністю відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 5 700 грн. заборгованості по заробітній платі за період з 01.12.2013 року по 28.01 2014 року та середній заробіток за період затримки розрахунку з 28.01.2014 року по 03.11.2014 року в сумі 17 869,08 грн.

В частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С.В. Шевченко