АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі Добролюбовій І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.03.2006 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір № б/н з отриманням кредиту у розмірі 2800.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням вимог договору утворилась заборгованість, яку банк просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення, де ставить питання про його скасування з ухваленням нового по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута у відсутність відповідача, яка повідомлена про слухання справи, однак не з'явилася, посилаючись на поважні причини, доказів яких суду не надала, тому, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення відповідача належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № б/н від 16.03.2006 року, згідно з яким відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 2800 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення.

Сторони уклали правочин у формі підписання заяви про надання відповідачу банківських послуг у вигляді платіжної картки, яка використовується для ініціалізації перерахунку коштів з рахунку платника, з метою оплати товарів та послуг, перерахунку коштів на рахунки інших осіб. Невід'ємною частиною укладеного договору є додатки до нього. Умови та Правила надання банківських послуг, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчать його підписи під відповідним текстом вищевказаної заяви. Платіжну картку банк видав 16.03.2006 року.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 30.09.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 13149.69 грн., яка складається з наступного: 2419.46 грн. - заборгованість за кредитом; 9627.86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 602.37 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, посилався на те, що позивач звернувся до суду з пропуском, передбаченого законом строку для пред'явлення позову, оскільки карта видана 16.03.2006 року, та термін дії картки закінчується 16.03.2007 року.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Отже, для застосування позовної давності необхідна заява відповідача, яка не зверталася до суду першої інстанції та апеляційної інстанції з заявою про застосування позовної давності.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлений договором строк (ч.1 ст. 530). Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-яким видам платежів, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми боргу.

Як вбачається із розрахунку, заборгованість ОСОБА_5 перед банком станом на 30.09.2014 року становить 13149.69 грн., яка складається з: 2419.46 грн. - заборгованість за кредитом; 9627.86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 602.37 грн. - штраф (процентна складова).

Будь-які докази, які б спростували зазначені обставини, розрахунок заборгованості, його розмір, суду не надані, тому апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.03.2006 року в сумі 13149.69 грн., яка складається з: 2419.46 грн. - заборгованість за кредитом; 9627.86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 602.37 грн. - штраф (процентна складова), а також 121.80 грн. на повернення судових витрат, а всього 13271.49 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

В.В. Повєткіна