АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2243/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Степаненко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання квартири особистою приватною власністю, зобов'язання відповідача не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення відповідача разом із членом сім'ї, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання квартири особистою приватною власністю, зобов'язання відповідача не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення відповідача разом із членом сім'ї, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2004 року згідно договору купівлі-продажу була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1. Сплачені кошти були отримані продавцями в повному обсязі, серед яких була і відповідач ОСОБА_8

По теперішній час квартира належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.10.2004 року, виданого КП «ЧООБТІ».

23 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Подружжя разом проживали у вказаній квартирі до 2008 року. В 2008 році зв'язку з неможливістю проживання з відповідачкою, на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_6 переїхав на іншу квартиру. 26.08.2008 року шлюб між ними було розірвано. Позивач стверджує, що на даний час квартиру безпідставно займає ОСОБА_8 та просив суд зобов'язати ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідачку з усіма членами її сім'ї із вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

19.12.2013 року ОСОБА_8 подала до суду зустрічну позовну заяву та просила суд встановити факт проживання однією сімє'ю без реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в період з 2000 р. по 23.10.2004 р. Визнати квартиру в АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_6, як таку, що придбана за спільні кошти чоловіка та жінки, що проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину вище вказаної квартири.

05.03.2014 року ОСОБА_6 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю. Зобов'язати ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу квартири. Припинити право користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартирою. Виселити ОСОБА_8, ОСОБА_9 із квартири в АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення.

26.01.2015 р. ОСОБА_6 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив суд визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_3 його особистою приватною власністю. Зобов'язати ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу квартири та передати йому ключі від квартири. Припинити право користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартирою. Виселити ОСОБА_8, ОСОБА_9 із квартири в АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення.

20.05.2015 року ОСОБА_8 змінила підстави позовних вимог та просила суд квартиру АДРЕСА_4 визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4. Позовну вимогу про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу просила залишити без розгляду.

Справа слухалась неодноразово.

Останнім рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_6 квартиру в АДРЕСА_2, загальною площею - 80,6м.кв., житловою площею 50,4 м.кв. Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні належної ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності квартирою та передати йому ключі від неї. Припинено право користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартирою АДРЕСА_3 та виселено ОСОБА_8, ОСОБА_9 Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, та просить скасувати рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог щодо припинення права користування та виселення ОСОБА_8 та члена її сім'ї ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_5 , а провадження в цій частині - закрити.

ОСОБА_8 втретє в судове засідання не з'явилась, причину своєї неявки суду не повідомила. Представник ОСОБА_8, ОСОБА_10, належним чином повідомлена про день та час слухання справи. Частиною 5 статті 76 ЦПК України визначено, що вручення судової повістки представнику особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради, - про визнання квартири особистою приватною власністю, зобов'язання відповідача не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення відповідача разом із малолітньою дитиною без надання іншого жилого приміщення, вселення позивача, - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди ОСОБА_6 в користуванні квартирою АДРЕСА_3. Вселено ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_4.

У позовних вимогах про визнання квартири особистою приватною власністю, припинення права користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартирою АДРЕСА_3, їх виселення без надання іншого жилого приміщення, - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року відхилено, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_6 задоволена частково. Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_8 щодо визнання права власності на спірну квартиру скасовано, справу лише в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_6 квартиру в м. Черкаси, Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області 31 липня АДРЕСА_6, загальною площею - 80,6м.кв., житловою площею 50,4м.кв. Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні належної ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності квартирою та передати йому ключі від неї. Припинено право користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартирою АДРЕСА_3 та виселено ОСОБА_8, ОСОБА_9

ОСОБА_8 оскаржила рішення Придніпровського районного суду в частині вимог щодо припинення її та неповнолітньої дочки ОСОБА_9 права користування квартирою АДРЕСА_3 та виселення їх з даної квартири, вважаючи, що по даних позовних вимогах судами вже прийнято рішення, яке перебуває в законній силі. Доводи апелянта підтверджено ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року.

Таким чином, рішення Придніпровського районного суду від 31 березня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 щодо припинення права користування жилим приміщенням та виселення ОСОБА_8 та її дочки, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_5 не скасовувалось, а перебуває в законній силі. За наявності рішення суду, що перебуває в законній силі, відносно одних і тих самих правовідносин між тими ж самими сторонами, суд першої інстанції не мав правових підстав для ухвалення нового рішення в частині позовних вимог, відносно яких мається рішення суду, що перебуває в законній силі.

Доводи ОСОБА_6 та його представника про те, що в мотивувальній частині ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року зазначені правові обґрунтування неправомірності відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 щодо припинення права користування жилим приміщенням та виселення ОСОБА_8 та її дочки, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_5 і що це є підставою для ухвалення нового рішення в цій частині є безпідставними, так як в резолютивній частині даної ухвали висновку про скасування рішення суду першої інстанції і ухвали апеляційного суду в цій частині позовних вимог відсутні.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

За таких обставин рішення суду першої інстанції від 31.07.2015 року в частині задоволених позовних вимог щодо припинення ОСОБА_8 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_9 права користування квартирою АДРЕСА_3 та виселення їх з даної квартири ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог частині вимог щодо припинення ОСОБА_8 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_9 права користування квартирою АДРЕСА_3 та виселення їх з даної квартири підлягає до скасування з закриттям провадження в цій частині по підставам п. 2 частини 1 статті 205 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 31 липня 2015 року не оскаржувалось.

Керуючись ст. ст. 205, 209, 303, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про припинення права користування ОСОБА_8 і ОСОБА_9 квартирою АДРЕСА_3 та виселення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з даної квартири.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про припинення права користування ОСОБА_11 і ОСОБА_9 квартирою АДРЕСА_3 та виселення ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_7, - закрити.

В іншій частині рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі 20 днів, починаючи з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :