АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ БАНК» Караченцева Артема Юрійовича про стягнення суми неповернутого вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення суми неповернутого вкладу.

У мотивування вимог посилався на те, що 24.10.2011 року між ним та ПАТ «ЕРДЕ БАНК» було укладено Договір №1880/фо банківського вкладу зі сплатою процентів в кінці строку (для фізичних осіб), за умовами якого процентна ставка складає 18,50 % річних, строк вкладу складає 18 місяців, з 24.10.2011 року по 24.04.2013 року.

Згідно Договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, а вкладник вносить на цей рахунок готівкою або шляхом безготівкового перерахування з власного рахунку грошові кошти у сумі 575000,00 у валюті гривня.

Відповідно до квитанції №б/н від 24.10.2011 року ним внесено грошові кошти у сумі 575 000,00 грн на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 у ПАТ «ЕРДЕ БАНК».

Однак, вклад та проценти всупереч ст. 1058 ЦК України банк йому не повернув.

Він має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїми коштами, а також вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання ними незалежно від свого місцезнаходження.

Проте, в порушення ч. 2 ст. 1060 ЦК України та правової природи договору банківського вкладу він не може користуватися чи розпоряджатися власними коштами, що знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_1.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.10.2012 року №25 в ПАТ «ЕРДЕ БАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію. Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» №4 від 09.01.2013 року постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «ЕРДЕ БАНК».

Відповідно до квитанції № від 16.01.2013 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб йому були виплачені кошти в розмірі 200000,00 гривень.

Листом №3018 від 30.04.2013 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ БАНК» його було повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» його вимога внесена до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ЕРДЕ БАНК» у сумі 503 815,73 грн до 4-ї черги.

Так, згідно з наданою Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповіддю №21-036-6679/14 від 27.08.2104 року проведено виплати на задоволення вимог кредиторів банку (третьої черги).

Однак, станом на 02.12.2014 року банком не вчинено жодних дій щодо повернення грошових коштів наступній черзі акцептованих кредиторів, у тому числі і йому.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ПАТ «ЕРДЕ БАНК» на його користь суму неповернутого вкладу в розмірі 503 815 грн 73 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ БАНК» Караченцева Артема Юрійовича про стягнення суми неповернутого вкладу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та фактично позбавлено його права власності на грошові кошти - банківський вклад, який відповідач безпідставно відмовляється повернути.

За усіх обставин він є власником грошових коштів на вкладному рахунку НОМЕР_1 у ПАТ «ЕРДЕ БАНК». З огляду на положення ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 190 ЦК України та рішення Європейського Суду з прав людини від 14.01.2010 року в справі «Котов проти Росії» (54522/00) банківський вклад є майном, об'єктом права власності.

Отже, відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами представляє собою майно за змістом ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також посилається на рішення Європейського суду з прав людини в справах Garcna Manibardo проти Іспанії, Levages Prestations Services проти Франції, Waite проти Канади, Prince Hans-Adam проти Ліхтенштейну.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» було укладено договір №1880/фо банківського вкладу зі сплатою процентів в кінці строку (для фізичних осіб) (а.с. 7-10).

Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1.002, вкладник вносить на цей рахунок готівкою або шляхом безготівкового перерахування з власного рахунку грошові кошти у сумі 575 000,00 у валюті гривня, на умовах, визначених цим Договором.

Вклад залучається на строк 18 місяців з 24 жовтня 2011 року по 24 квітня 2013 року. Термін повернення вкладу 24 квітня 2013 року.

Процентна ставка за вкладом складає 18,50 % річних.

24 жовтня 2011 року позивачем на рахунок банку було внесено 575 000,00 грн (а.с.10).

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.10.2012 року №25 в ПАТ «ЕРДЕ БАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію. Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» №4 від 09.01.2013 року постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «ЕРДЕ БАНК».

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону України зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

16.01.2013 року ОСОБА_2 отримано суму за своїм вкладом у розмірі 200000,00 грн (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 4 черга вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Позивача повідомлено, що його вимога включена до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та підлягає задоволенню в сумі 503 815,73 грн згідно до 4 черговості визначеною ч. 1 ст. 52 Закону (а.с. 11).

У період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбаченої ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Задоволення позовних вимог є фактично погашенням вимог кредитора позачергово на порушення порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів в індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що така вимога позивача є передчасною, оскільки зараз проводяться виплати кредиторам третьої черги, а тому право позивача не порушене, оскільки він віднесений до кредиторів 4 черги.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що право позивача, як кредитора четвертої черги, порушено, позивач суду не надав, зазначив лише, що в банку відсутні кошти на погашення боргу перед кредиторами четвертої черги.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді