Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1573/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

23.06.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Суржика М.М.

за участю секретаря судового засідання: Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 06.11.2014 року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 і після уточнень своїх вимог, згідно поданої заяви від 06 травня 2015 року, остаточно просить суд: зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у його спілкуванні із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити такі способи його участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: один день на тиждень, в суботу або неділю з 9 до 20 години; необмежене спілкування з дитиною за допомогою засобів телефонного та електронного засобів звязку ( а.с. 2 - 4, 50 ). Вимоги мотивує тим, що від шлюбу із відповідачем у них, 21 серпня 2010 року, народився син ОСОБА_5, який після розірвання шлюбу, проживає з матірю. Після того, як вони із відповідачем вирішили розлучитись, остання усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною. Всі намагання позивача мирним шляхом домовитись про зустрічі із сином приводять лише до конфліктів. Як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обовязок приймати участь у вихованні дитини та має велике бажання його виховувати, спілкуватися із сином. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення відповідачем перешкод у спілкуванні із сином порушує не тільки його права, як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: систематичні їх побачення кожної суботи, щомісяця, з 10 години до 19 години, за місцем проживання ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) та в загальних місцях проведення дозвілля і відпочинку дітей, без обов'язкової присутності матері - ОСОБА_3. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ОСОБА_4 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, вважає, що позивачем не доведено факту перешкоджання позивачу, зі сторони відповідача, спілкуванню із сином.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення відповідача, його представника, які підтримали апеляційну скаргу та пояснення позивача, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, із наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 6 ). 14.12.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу сторони перебувають у неприязнених стосунках, досягнути компромісу у питанні способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею самостійно не можуть. Позивач працює на будівельних роботах, здоровий, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, проживає разом із своєю матірю ( бабою неповнолітнього ОСОБА_5) у двоповерховому будинку з усіма зручностями, є окрема кімната для дитини. ( а.с. 41,48-49).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як батько, має право приймати участь у вихованні дитини.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи і вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно приписів статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Передбаченого законом договору сторони не укладали.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що виникли між сторонами та правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуючи рішення суду та наголошуючи на його незаконності у звязку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права, представник відповідача, в апеляційній скарзі, не зазначив в чому ж саме полягає порушення норм матеріального права та посилається лише на порушення судом норм процесуального права, а саме: частини 1 статті 11; пунктів 3,5,6 частини 2 статті 119; частини 1 статті 59, частини 1 та 4 статті 60 ЦПК України та положень частини 2 статті 124 Конституції України.

Згідно ч.4 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На переконання колегії суддів спір між сторонами вирішено правильно.

Враховуючи положення вищенаведених норм сімейного права колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача прав на участь у вихованні неповнолітнього сина та на особисте спілкування із ним.

Колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсності доводи відповідача та її представника щодо відсутності з боку відповідача перешкод у спілкуванні позивача із малолітнім сином.

Наголошуючи на тому, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із сином, ОСОБА_3 пояснила суду, що вона не заперечує проти їх спілкування у дитячому садку та в інших місцях, але тільки у її присутності.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 159 СК України в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідачем та її представником не доведено необхідність спілкування батька із сином у присутності сторонньої особи, зокрема матері.

Наявність зі сторони відповідача умов щодо спілкування батька із сином, а саме обовязкова присутність матері, дає суду підстави вважати права позивача такими що порушуються і підлягають захисту. Наявність умов, які не ґрунтуються на законі є перешкоджанням вільної реалізації позивачем свого права, як батька та не відповідає інтересам дитини.

Доводи відповідача та її представника, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях є надуманими. Будь яких порушень норм процесуального права при прийнятті позову та оцінці судом доказів колегією суддів не виявлено, а отже в цій частині доводи апелянта також є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 травня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: