Справа №668/1769/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого - судді Головко О. В.

при секретарі Дровосєкової В. М.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу 49912грн., витрати від інфляції 5287,06грн., проценти за користування коштами 668,68грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань 6016,79грн., що разом становить 61884,53грн., та понесені позивачем судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач визнала лише основну суму боргу, та зазначила, що зможе віддати 2000доларів США через пів року, в іншій частині позову просила відмовити.

Розглянувши надані документи, заслухавши пояснення сторін по справі, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22.02.2012 року позивач надав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути вказані кошти за першою вимогою позивача, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем власноручно від 22.02.2012 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, а факт укладення договору позики підтверджується розпискою.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернути позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги про це.

01.09.2014 року позивач у присутності свідків ОСОБА_4, та ОСОБА_5, предявив позивачу усну вимогу згідно розписки щодо повернення грошових коштів за договором позики у сумі 2000 доларів США. У зазначений строк відповідач борг не повернув, що зазначені свідки підтвердили в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність Боржника за порушення грошового зобов'язання. П. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу 2000 доларів США, що станом на день подачі позову до суду 13.02.2015року становить 49912грн. Суд вважає, що суму боргу необхідно вираховувати на день винесення рішення суду. Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 42306грн.66коп.

Оскільки сума основного боргу зменшена, судом вирахувано втрати від інфляції які складають 4481грн.54коп., та проценти за користування коштами в сумі 566грн.80коп.

Окрім того з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 513грн.80коп., та витрати на правову допомогу в сумі 3400грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобовязань у сумі 6016,79грн. задоволенню не підлягають, оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо стягнення пені.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 61, 88, 212, 214 ЦПК України, ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу 42306грн.66коп., а також втрати від інфляції 4481грн.54коп., а також проценти за користування коштами в сумі 566грн.80коп., а також понесені судові витрати 513грн.80коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 3400грн., а всього 51268грн.80коп.(пятдесят одна тисяча двісті шістдесят вісім грн. 80коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:ОСОБА_6