№ 207/4878/15-ц
№ 2/207/2038/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Дніпродзержинськ .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську справу за позовом Державного підприємства «Смоли» до ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку ,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2015 року ДП «Смоли» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просило стягнути з відповідача суму сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 79322 гривні 41 копійку , оскільки згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 292 - к/к від 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 поновлений на посаді директора ДП «Смоли» з 17 червня 2014 року . Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним та поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Смоли» з 17 червня 2014 року . 16 березня 2015 року відповідачу виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 79322 гривні 41 копійка . Згідно акту Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 10 листопада 2015 року ДП «Смоли» всупереч рішенню суду нарахувало та виплатило ОСОБА_1 кошти в сумі 79322 гривні 41 копійку .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що ОСОБА_1 згідно рішення суду поновлений на посаді директора ДП «Смоли» , у звязку з чим підприємство нарахувало і виплатило йому середній заробіток за час вимушеного прогулу . Проведеною перевіркою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області встановлено безпідставність виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Відповідач ОСОБА_1 заявлений позов не визнав і пояснив , що підприємство вірно йому виплатило середній заробіток за час вимушеного прогулу , тому що був поновлений на роботі на посаді директора ДП «Смоли» . При зверненні до суду з позовом про поновлення на роботі не просив стягнути з ДП «Смоли» середній заробіток за час вимушеного прогулу .

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлений позов не визнав і пояснив , що ОСОБА_1 був поновлений на посаді директора ДП «Смоли» згідно рішення суду від 24 листопада 2014 року . Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ДП «Смоли» не розглядалися . За письмовою заявою позивача ДП «Смоли» нарахували та виплатили ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним та поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Смоли» з 17 червня 2014 року . Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року залишено без змін . Згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 292 - к/к від 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 поновлений на посаді директора ДП «Смоли» з 17 червня 2014 року . 16 березня 2015 року ДП «Смоли» виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 79322 гривні 41 копійка .

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню . Обставини , визнані судом загальновідомими , не потребують доказування . Обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року , яке набрало законної сили , встановлено незаконність звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП «Смоли» . ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про забезпечення виплати грошових коштів за час вимушеного прогулу , тому що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Смоли» , його вихід на роботу , нарахування заробітної плати та її виплата проводилась безпосередньо ДП «Смоли» , а не Міністерством енергетики та вугільної промисловості України . Тобто ці обставини не підлягають доказуванню . Сторони не оспорюють правильність нарахування суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Доводи представника позивача з посиланням на акт Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 10 листопада 2015 року , згідно якого ДП «Смоли» всупереч рішенню суду нарахувало та виплатило ОСОБА_1 кошти в сумі 79322 гривні 41 копійку , не відповідають діючому законодавству , а саме ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» , затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 , згідно яких середня заробітна плата нараховується зокрема : у випадку вимушеного прогулу .

Враховуючи , що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Смоли» , поновлений на роботі , тому виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу покладається на ДП «Смоли» , а дії підприємства по нарахуванню і виплаті суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснені у відповідності з ч. 2 ст. 235 КЗпП України та п. 1 , 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» і не суперечать рішенню Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року , яке набрало законної сили .

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів .

У розумінні ст. 3 ЦПК України відсутні порушені , невизнані або оспорювані прав чи інтереси позивача , що є підставою для відмови у задоволенні позову .

При розподілу судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , позивача звільнено від сплати судового збору , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача .

Керуючись ст. 235 КЗпП України , ст. 27 Закону України «Про оплату праці» , п. 1 , 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» , затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Смоли» до ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба