Справа № 310/5925/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстрації,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де вказала, що вона є власником домоволодіння по вул. Котовського, 24/ Л. Українки, 38 в м. Бердянську Запорізької області на підставі договору дарування від 16. 06. 2014 року.

Відповідач по справі її батько, який в будинку не мешкає з 31. 12. 2013 року, має іншу сім»ю, в будинку не з»являється, своїх речей не тримає, за комунальні послуги не платить.

На підставі того, що він більше року не проживає в будинку за місцем своєї реєстрації, просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в ньому.

В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала і пояснила, що при укладанні договору купівлі продажу батько ОСОБА_1 усно зобовязався виписатись з будинку, але не зробив цього, в даний час їй необхідно оформити субсидію, а у звязку з реєстрацією відповідача в будинку не може цього зробити. ОСОБА_1 не проживає в будинку, там мешкає її мати, а відповідач створив іншу сім»ю і у грудні 2013 року добровільно змінив місце свого помешкання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він вимушений був піти з будинку у 2013 році у звязку з постійними скандалами і приниженнями з боку колишнього дружини, тому він зібрав свої речі, зняв кімнату за 700 грн. на місць і мешкає в будинку по вул. Вроцлавська, 123. Донька не зверталася до нього з проханням надати довідки для оформлення субсидії, бо вона в будинку не живе. На вимогу колишньої дружини в червні 2014 року він подарував будинок доньці, але його було запевнено, що він зможе користуватися будинком коли захоче, а тепер його виписують з нього, але прописатись йому ніде, іншого житла він не має. Він намагався зайти і забрати з гаража необхідні йому інструменти, але його не пустили навіть у двір.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суду пояснили, що як сусіди бачать, що ОСОБА_2 не живе разом зі своєю дружиною по вул. Котовського, 24/38 з 2013 року, зі слів його колишньої дружини знають, що він пішов з сім»ї, мешкає в будинку по вул. Вроцлавська, 123, але чи створив він іншу сім»ю їм не відомо.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 вимагає визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у належному їй на праві власності домоволодінні по вул. Котовського, 24/ Л. Українки, 38 в м. Бердянську Запорізької області на підставі зміни власника, яка відбулася 16. 06. 2014 року у звязку з даруванням їй батьком вказаного житлового будинку, а значить у звязку зі зміною власника, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України.

Проте суд вважає, що необхідно в даному випадку керуватися нормами ст. 405 ЦК України, яка передбачає, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Досліджуючи поважність причин відсутності відповідача понад один рік в житловому будинку, що належить ОСОБА_1, суд зважає на те, що добровільної зміни місця свого помешкання з боку ОСОБА_2 не відбулося, він вимушений був піти з будинку для уникнення скандалів з боку колишньої дружини, ніколи не втрачав свого інтересу до будинку, у день підписання договору дарування вона його запевнила у наявності його права на користування будинком, і це твердження позивачкою спростовано не було.

Крім того, коли він намагався зайти у двір за своїми речами, що знаходяться у гаражі, його не допустили на територію будинку, тобто з боку позивача та її матері йому були створені штучні перепони для користування житловим приміщенням, у якому він зареєстрований, і у даному випадку проста зміна власника житла внаслідок дарування будинку відповідачем своїй доньці не може служити підставою для позбавлення його права користування цим будинком зі зняттям з реєстрації.

Допитані судом свідки також не підтвердили того факту, що ОСОБА_2 у 2013 році змінив місце свого помешкання у звязку зі створенням іншої сім»ї.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають вимогам закону, порушують право відповідача на користування жилим приміщенням, у якому він зареєстрований, залишення ним цього житлового приміщення без поважних причин доведено не було, і той факт, що відбулася зміна власника для позивачки не має значення, оскільки вона сама в будинку не мешкає, а значить ст. 391 ЦК України не може бути застосована, оскільки наявність перешкод для неї не доведено.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 10,60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6