З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 листопада 2015 року
Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Бучко Т.М.
розглянувши в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.
В судове засідання представник позивача не зявився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки в судове засідання відповідачів.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
7 травня 2008 року між сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду, згідно із п.1.2 якої термін сплати процентів та погашення відповідної частини кредиту визначено останнім робочим днем, що передує 26 числу кожного місяця. За п.1.4 додаткової угоди позичальник сплачує свої грошові зобовязання за договором шляхом погашення на користь банку щомісячного платежу, який складається з процентів, пені, частини суми кредиту, інших платежів, що сплачуються щомісячно.
З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту 21 травня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1. Відповідно до ст.554 ЦК України та п.1, п.4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
У відповідності до ст.525, 526, ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2011 року у справі № 2-6275/11 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів стягнуто в солідарному порядку заборгованість по тілу кредиту, відсотки, нараховані до 22 липня 2011 року, та пеню.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК.

Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачами зобовязання за кредитним договором не виконані. Відтак, вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентах, нарахованих за період з 22 липня 2011 року до 23 липня 2015 року, в розмірі 1310,40 доларів США є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів 3 % річних від простроченої суми в розмірі, з урахуванням проведеного позивачем розрахунку, 20989,95 грн.

Позовна вимога про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає з таких підстав. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає ( рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі № 6-36736 ). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене в гривні.

Частина 2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється тільки на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, а не на невиконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природи грошового зобовязання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції.

Враховуючи, що між сторонами кредитний договір був укладений в іноземній валюті, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат.

У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.525, 526, 530, 610, 611, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № 07-243-КФ-2007 від 21 травня 2007 року за період з 22 липня 2011 року до 23 липня 2015 року в сумі 1310 ( одна тисяча триста десять ) доларів США 40 центів.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором № 07-243-КФ-2007 від 21 травня 2007 року в розмірі 20989 ( двадцять тисяч девятсот вісімдесят девять ) грн.. 95 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» у відшкодування судових витрат по 249 ( двісті сорок девять ) грн. 48 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :