Справа № 460/520/15 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/4746/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСББ «Хімік» про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 19 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСББ «Хімік» про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою задоволено; вселено ОСОБА_2 разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_1; зобов»язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 разом неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, житловим приміщенням (квартиру) АДРЕСА_1; вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги тверджень представника ОСОБА_4, не провів належним чином судового слідства, дійшов до висновку що відповідач начебто заперечує право позивачки на користування спірною квартирою, начебто вчиняє дії, які перешкоджають належному здійсненню позивачкою своїх правна спірну квартиру. Вважає, що такі висновки суду не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини, які суд визнав доведеними та встановленими. Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити за безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу куплена сторонами по справі та належить їм на праві спільної часткової власності в рівних частках, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6). Також, в судовому засіданні встановлено, що 11 січня 2015 року в результаті протиправних дій відповідача позивачка разом з малолітньою дитиною була змушена залишити приміщення спірної квартири.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що через протиправні дії відповідача ОСОБА_2 позбавлена права користуватися спірним жилим приміщенням, не має можливості вселитися разом з малолітньою дитиною в квартиру, чим порушуються її законні права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦУ України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачка є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1, проте у зв»язку з противправними діями відповідача була змушена залишити приміщення спірної квартири та позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися власним майном.

Колегія суддів відкидає як необгрунтовані доводи апелянта щодо відсутності з його сторони дій, які перешкоджають позивачці здійснювати свої права відносно спірної квартири, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачка неодноразово зверталася з заявами щодо неправомірної поведінки ОСОБА_4 та навіть постановою Яворівського районного суду Львівської області від 05.02.2015 року гр. ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, що стверджує факт протиправних дій відповідача.

Таким чином, на підставі ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, колегія суддів приходить до висновку, що позивач як співвласник квартири АДРЕСА_1 має право використовувати помешкання для власного проживання, обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Висновки суду першої інстанції достатньо вмотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому на підставі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра