Справа № 727/7212/15-ц
Провадження № 2/727/2195/15
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі Скрипник Д.М.

за участю сторін:

- представника позивача ПАТ ДельтаБанк - ОСОБА_1

- представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського райсуду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - ВСТАНОВИВ :

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотивують заявлені вимоги тим, що 17.07.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 901/3-07, відповідно до умов якого було надано кредит (грошові кошти) в сумі 34000,00 доларів США, з сплатою 15,0 % річних, на строк з 17.07.2007 року по 16.07.2022 року. Вказують, що у якості забезпечення виконання зобовязань за договором від 17.07.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 було 17.07. 2007 року укладено договір іпотеки № 901/3-07 відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку Банку нерухоме майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 43,80 кв.м., житловою площею 27,50 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7346, належну на праві власності іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 2.12.2002 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №5163. Зазначають, що 30.06.2010року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів і кредитних зобовязань, згідно із яким, до ПАТ «Дельта Банк», що є правонаступником ТзОВ «Укрпромбанк», як нового кредитора перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. При цьому, звертають увагу, що в порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку із чим, станом на 28.07.2015 року, у відповідача виникла заборгованість по укладеному договору № 901/3-07 від 17.07.2007р. яка становить - 416969,77 грн. та яка складається з тіла кредиту в сумі 379628,27 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 37341,51 грн. Крім наведеного, зазначають, що вимогами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань, а також в інших випадках, передбачених договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, у звязку із невиконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, позивач ПАТ «Дельта Банк» просить в рахунок виконання основного зобовязання звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «ОСОБА_5 банк» та визнати за ПАТ ДельтаБанком право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 43,80 кв.м., житловою площею 27,50 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача ПАТ «ДельтаБанк», за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, у наданих суду поясненнях посилається на обставини аналогічно викладеним в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2, за довіреністю, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала та в інтересах своєї довірительки пояснила, що можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань не виключається за рішенням суду, яким може бути передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється із способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором, однак, враховуючи те, що договір іпотеки не містить такого способу звернення на предмет іпотеки, як набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем і за умовами договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду та виконавчого напису нотаріуса, відповідно до законодавства, поряд з цим договір іпотеки не містить застереження про можливість визнання за банком права власності на предмет іпотеки в судовому порядку, просить, відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «ДельтаБанк».

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно, повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши усі докази, в їх сукупності встановлені в судовому засіданні, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положення статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України свідчать про те, що право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, судом, належними доказами по справі, встановлено, що 17.07.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 901/3-07, згідно якого надано кредит в сумі 34000,00 доларів США зі сплатою 15,0 % річних на строк з 17.07.2007 року по 16.07.2022 року (а.с.8-14).

Згідно п.7.6 кредитного договору № 901/3-07 від 17.07.2007 року, сторони домовились, що всі спори, повязані з виконанням зобовязань за цим договором, вирішуються судом у порядку, встановленому чинним законодавством України. Вс зміни та доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових договірів до цього договору або шляхом надіслання банком позичальнику повідомлення у випадку, передбаченому п.6.1 цього договору.

В якості забезпечення виконання зобовязань за договором від 17.07.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір від 17.07.2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку банку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 43,80 кв.м., житловою площею 27,50 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7346, яке належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 2.12.2002 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №5163 (а.с.15-18).

30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, внаслідок чого перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.28-32).

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконувала, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року, в неї виникала заборгованість по укладеному договору № 901/3-07 від 17.07.2007 р. становить 416969,77 грн., що складається із тіло кредиту в сумі 379628,27 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 37341,51 грн., що вбачається з довідки наданої позивачем (а.с.22).

Крім наведеного, судом установлено, що 21.08.2015р. відповідачу ОСОБА_2 як позичальнику і як відповідно іпотекодавцю було направлено вимогу про усунення порушень по виконанню своїх зобов'язань за кредитним договором від 17.07.2007 р. з вимогами в порядку ст.ст.33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с.23), про що свідчить реєстр поштових відправлень від 25.08.2015 року (а.с.24-27), при цьому судом звертається увага на те, що доказів отримання даних вимог відповідачем позивачем не надано.

У відповідності до п. 6.3 кредитного договору, у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобовязань за цим договором у встановлений строк банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та,або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).(а.с. 13).

Крім наведеного, судом установлено, що згідно довідки ПАТ ДельтаБанк (а.с. 74) № 05 3170448 від 13.11. 2015 року відповідачем ОСОБА_2А прострочена заборгованість по кредитному договору № 901/ 3-07 від 17.07. 2007 року, станом на 13.11. 2015 року погашена (т.б. відсутня).

Також судом установлено, що квартира АДРЕСА_2, для відповідача і її малолітньої дитини ОСОБА_5, 01.03. ІНФОРМАЦІЯ_1 є єдиним житлом, в якому останні проживають і значаться зареєстрованими (а.с. 71 73).

Окрім того, в засіданні сторонами не заперечувалося, і зокрема представником позивача те, що оцінка квартири АДРЕСА_2 позивачем була проведення в ході судового розгляду справи (01.12. 2015 року), з визначенням вартості вказаної квартири у 413.443,00 грн.; метою якої є визначення вартості квартири для прийняття управлінських рішень (а.с. 81 83); дане вбачається і з оригіналу вказаної оцінки. При цьому, судом звертається увага і даного не заперечувалося сторонами по справі, що про проведення оцінки відповідач повідомлена не була, фактично оцінка квартири АДРЕСА_2, належної відповідачу відбувалася лише на підставі документальних даних. При цьому, також судом звертається увага на те, що оцінка спірної квартири належної відповідачу є меншої ніж визначена позивачем сума заборгованості по кредиту, звернення стягнення на яку ПАТ ДельтаБанк вважає слід звернути достроково на усю суму боргу 416.996,77 грн., з якої тіло кредиту 379628,27 грн.; відсотки 37341,51 грн.

Згідно ст. 13 ч. 1 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Крім того, такий спосіб захисту передбачений і ст. 16 ч.2 п.1ЦК України, якою закріплено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України закріплено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту порушеного права, який передбачений договором іпотеки є визнання права власності на нерухоме майно.

Окрім того, ст. 36 Закону України «Про іпотеку», визначає п. 2 «досудові» способи задоволення вимог іпотекодержателя, а саме передача останньому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання та право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту відповідно до ст. 527 ч.1 ЦК України.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ст.36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.37 ч.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки тільки у випадку, якщо між сторонами є окремий договір про задоволення вимог кредитора у такий спосіб або в іпотечному договорі міститься застереження про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Як вбачається зі змісту іпотечного договору від 17.07.2007 року, укладеного між сторонами, в пункті 4.2 обумовлено право іпотекодержателя, відповідно до якого він набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем (позичальником) обовязків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі виконання цієї вимоги, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.17). Тобто, матеріали справи не містять окремого укладеного договору між Банком і відповідачем, даного в судовому засіданні не заперечувалося і сторонами.

В п.4.3 іпотечного договору від 17.07.2007 року зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього договору, у відповідності до якого, у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів: шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок викоаннязобовязання; шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажуповідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, свй намір укласти цей договір (а.с.17). За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, або здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.4.4.1 іпотечного договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі незалежної експертної оцінки. Тобто, як вбачається з вище дослідженого доказу, звіт про оцінку квартири №28, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 43,80 кв.м, в тому числі житловою площею 27,50 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, буд. №101, була проведена після подання позовної заяви до суду (а.с. 81 84).

Тобто, відповідно до положень іпотечного договору від 17.07.2007 року сторони передбачили право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.4.4.1 цього договору є безумовним, а саме підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання.

Договір іпотеки за своїм змістом не містить застереження про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання без укладення окремого договору.

А, як чітко було установлено в судовому засіданні і даного не заперечувалося сторонами по справі, жодного договору в цій частині між ТЗОВ Укрпромбанк», правонаступником ґякого є ПАТ ДельтаБанк та ОСОБА_6 не укладалося.

Отже, враховуючи наявність умов, визначених сторонами в іпотечному договорі від 17.07.2007 року, іпотекодержатель - ПАТ «Дельта Банк» має право, у досудовому порядку, задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки, який прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. При не реалізації свого права у вирішені спору в позасудовому порядку шляхом проведення реєстрації свого права власності на предмет іпотеки (ст.37 Закону 898-IV), банк має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав визначених ст. 39 Закону України 898-IV.

Таким чином, сторони визначили, що визнання права власності на предмет іпотеки можливе лише в позасудовому порядку на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визначеного п.4.4.1 договору і за наявності волевиявлення сторін договору та наявності згоди щодо застосування даного пункту лише в досудовому порядку.

Крім того, за змістом вищевикладених умов іпотечного договору задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності та як було встановлено в судовому засіданні, і дане вбачається з пояснення представника позивача оцінка предмету іпотеки квартири 28, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, не проводилася.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що у разі, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (відповідне застереження в іпотечному договорі, прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», а не із позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Дане узгоджується і в контексті ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення відкритих торгів або шляхом процедури визначеної в ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Визнання та реєстрація права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі рішення суду, Законом України «Про іпотеку» не передбачені.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є не доведеними, не обгрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 15, 16, 526, 527, 530, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 1, 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 901/3-07 від 17 липня 2007 року у розмірі 416969,77 грн., що складається із тіло кредиту в сумі 379628,27 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 37341,51 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №28, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 43,80 кв.м, в тому числі житловою площею 27,50 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, буд. №101, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7346, яке належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 2.12.2002 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №5163 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_5 банк» (); Визнати за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_5 банк» () право власності на квартиру №28, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 43,80 кв.м, в тому числі житловою площею 27,50 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, буд. №101, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7346, яке належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 2.12.2002 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №5163; Стягнути судові витрати по справі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слободян Г.М.