АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5837/15 Справа № 203/2220/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: Городничої В.С.,

суддів: Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі: Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та моральної шкоди завданих дорожньо-транспортною пригодою,-/

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що надані до позовної заяви докази не містять даних про те, що позивач до звернення до суду з даним позовом зверталась до відповідача з приводу відшкодування їй шкоди та останній, в свою чергу, ухиляється від такого обов'язку в добровільному порядку, що давало б достатні підстави вважати про наявність в майбутньому ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також до заяви не надано будь-яких доказів щодо наявності у відповідача рухомого чи нерухомого майна, його вартості, що перешкоджає визначенню співмірності запропонованих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі; п.4 зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, в тому, що між сторонами дійсно є спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України та роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та моральної шкоди завданих дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 149 090,28 грн.

Також позивач звернулася з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача в межах заявленого до відшкодування розміру матеріальної шкоди, підтвердженого висновком автотоварознавчого дослідження в сумі 141 240,28 грн.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що вона не має обов'язок надавати докази наявності будь-якого майна боржника та оцінки його вартості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до особистого тлумачення норм діючого законодавства.

Так, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач не надала відомості, потрібні для забезпечення позову: про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, його вартість, грошових коштів, що не дає суду змоги визначити співмірність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам.

Виходячи з матеріалів та обставин справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в забезпеченні позову, оскільки позивачем не зазначені обставини та не надані докази, які свідчать про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду постановлена у відповідності з вимогами закону та не має підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В.Лаченкова