У Х В А Л А

16 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,-

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», ОСОБА_5 про визнання кредитного договору, договорів іпотеки та договору поруки недійсними,

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі.

У листопаді 2015 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2015 року, з підстав передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 230, 626, 627, 268 ЦК України, статті 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктів 3.1-3.4, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, а саме статей 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявник додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, від 23 вересня 2015 року в яких, на його думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

ОСОБА_4 указує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову виходячи з наявності у матеріалах кредитної справи заяви ОСОБА_4 про отримання ним від банку в письмовій формі та в повному об'ємі інформації, передбаченої пунктом 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, у справах, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року та від 22 вересня 2015 року, які надані як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права, суд касаційної інстанції виходив з того, що в порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банком не надано позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», ОСОБА_5 про визнання кредитного договору, договорів іпотеки та договору поруки недійсними відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко