Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором , -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (далі ПАТ КБ „ПриватБанк) 28 березня 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором кредиту в сумі 18990 грн. 04 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

Стверджує про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що кредитний договір автоматично пролонгований на новий термін, оскільки вона не додавала заяви про припинення договору. Вважає, що такий висновок суперечить п.3.1.3. Умов та правил надання банківських послуг.

Строк дії картки закінчився 30 листопада 2010 року, а згідно роздруківки, наданої представником відповідача, на її картковому рахунку не було коштів для розрахунку, вважає, що при таких обставинах картка не повинна бути пролонгованою на новий строк. Відповідно, вимога повинна бути подана протягом трьох років, починаючи з 30 грудня 2010 року по 30 грудня 2013 року, а позов заявлено лише в 2014 році.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду.

.........................................................................................................................................

Провадження №22-ц /787/1272/2015 Головуюча у суді І інстанції - ОСОБА_2

Доповідач Шеремет А.М.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений договір про отримання кредиту в розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

Укладення кредитного договору у такий спосіб не суперечить вимогам ст. ст. 638, 639, 640 і 1055 ЦК України.

За змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач узяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушила, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 31 січня 2014 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом в сумі 18990 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 7514 грн.64 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 8484 грн. 12 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1612 грн. 80 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 880 грн. 48 коп. (а.с.4-6).

Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Судом встановлено, що строк дії картки закінчився 30 листопада 2010 року.

Згідно п.3.1.3 умов і правил надання банківських послуг по закінченні строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк якщо раніше не надійшло письмової заяви тримача про закриття карткорахунку, а також при умові наявності грошових коштів на карткорахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по карткорахунку і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Доказів на підтвердження виконання п.п. 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, вищезазначених Правил, позивачем не надано.

Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Останній платіж було проведено відповідачем 23 грудня 2010 року (а.с. 70).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк дії картки закінчився в листопаді 2010 року, однак до суду ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся лише 28 березня 2014 року, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

08 травня 2014 року ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 27).

Посилання позивача на те, що відповідачка здійснювала розрахункові операції після закінчення строку дії картки в грудні 2010 року і це свідчить про те, що строк дії картки було продовжено видачею нової картки відповідачці (п. 3.1.3 Правил), а тому строк звернення до суду не пропущено, спростовуються наступним.

Згідно виписки по особовому рахунку, ОСОБА_1 здійснювала платіжні операції в грудні 2010 року, ці трансакції здійснювались за платіжною картою 140418, тобто картою строк дії якої визначений до листопада 2010 року, а не новою (продовженою) карткою, як зазначає позивач (а.с. 70, 89).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав спливу позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст., ст. 256, 257, 267, 526, 631, 638, 639, 640, 1055 ЦК України ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.В. Демянчук

ОСОБА_3