Справа № 369/5950/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/6459/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 23.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

при секретарі - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова» про тлумачення змісту правочину,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2012 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Паперова» (далі - ТОВ «Паперова») був укладений договір безвідсоткової позики № 1-2012 року, відповідно до пункту 2.1 якого сторони погодили, що сума позики становить 192 000 грн., а згідно з пунктом 4.1 договору строк повернення позики становить 18 календарних місяців з моменту надання суми позики. На виконання умов договору 16 травня 2012 року позивач отримала грошові кошти у сумі 117 000 грн., а 03 січня 2013 року вона отримала 75 000 грн. Оскільки всю суму позики позивач отримала 03 січня 2013 року, то вона вважає, що саме з цієї дати почався перебіг строку повернення позики, а кінцевим строком повернення всієї суми позики є 03 липня 2014 року.

Зазначала, що 13 січня 2014 року між нею та ТОВ «Паперова» було укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно з якою пункт 2.1 та пункт 4.1. викладено в новій редакції, а саме, згідно з пунктом 2.1 сума позики за договором становить 222 000 грн., а відповідно до пункту 4.1 договору строк повернення позики становить 12 календарних місяців з моменту надання суми позики. На виконання умов договору, з урахуванням внесених змін до нього, ОСОБА_2 отримала від ТОВ «Паперова» грошові кошти у розмірі 222 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 16 травня 2012 року на суму 117 000 грн., платіжним дорученням від 03 січня 2013 року на суму 75 000 грн. та платіжним дорученням від 13 січня 2014 року на суму 30 000 грн. На думку позивача, перебіг строку повернення позики почався з 13 січня 2014 року, а тому вона мала повернути суму позики у розмірі 222 000 грн. до 13 січня 2015 року.

Позивач вказувала, що вона повернула всю суму позики достроково 30 квітня 2014 року, однак відповідач з цим не погоджується та вважає, що отримані нею 03 січня 2013 року грошові кошти у сумі 75 000 грн. повинні були повернуті окремо від інших грошових коштів та відповідно до додаткової угоди від 13 січня 2014 року підлягали поверненню до 03 січня 2014 року. Внаслідок цього відповідач вважає, що позивачем було порушено строк повернення суми позики у розмірі 45 249 грн. 98 коп., у зв'язку з чим ТОВ «Паперова» вимагає від неї сплатити штрафні санкції за період прострочення, з 03 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року.

Посилаючись на те, що сторони по різному тлумачать зміст укладеного правочину, позивач просила ухвалити рішення про тлумачення змісту договору безвідсоткової позики № 1-2012 від 16 травня 2012 року, а саме:

- чи існує у позичальника відповідно до умов договору безвідсоткової позики від 16 травня 2012 року обов'язок повертати позику частинами;

- який порядок повернення суми позики сторони погодили в договорі безвідсоткової позики від 16 травня 2012 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до договору від 13 квітня 2014 року, а саме, до якої дати позичальник повинен був повернути суму позики 222 000 грн., визначену у пункті 2.1 договору, з урахуванням строку повернення позики, визначеному у пункті 4.1 договору та порядку обчислення строків, передбаченому статтями 251-254 ЦК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 у позові поставила питання про надання відповіді, чи передбачають умови договору певні права і обов'язки сторін договору, однак про тлумачення певних слів і понять правочину позивач не просила. Тому суд дійшов висновку, що позивач фактично заявила вимоги не про тлумачення умов договору безвідсоткової позики, а про надання судом правової оцінки виконання нею зобов'язань за договором безвідсоткової позики № 1-2012 від 16 травня 2012 року для застосування її у спорі, що виник між сторонами при виконанні цього договору, що не відповідає визначеним у ст.213 ЦК України правилам тлумачення змісту правочину.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 травня 2012 року між ОСОБА_2 (позичальник) і ТОВ «Паперова» (позикодавець) був укладений договір безвідсоткової позики № 1-2012 (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Паперова» передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю (а.с.19).

Згідно з пунктом 2.1 цього договору сума позики за договором становить 192 000 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк повернення позики становить вісімнадцять календарних місяців з моменту надання суми позики.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 вказаного договору, позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого у пункті 4.1 цього договору. Сума позики підлягає поверненню шляхом внесення безготівкових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) у касу підприємства позикодавця. У будь-який момент суму позики (її частину) може бути достроково повернено позичальнику у порядку, передбаченому пунктом 5.2 договору.

Згідно з пунктами 7.1, 7.2, 7.3 договору, він набуває чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором. Строк повернення позики, встановлений у пункті 4.1 може бути продовжено за погодженням сторін, що оформляється додатково угодою до договору. Усі правовідносини, що виникають у зв'язку з виконанням договору та не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що він складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін.

По справі встановлено, що 13 січня 2014 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Паперова» було укладено додаткову угоду № 1 до договору безпроцентної позики від 16 травня 2012 року, згідно з якою, у зв'язку з вирішенням збільшення суми позики по договору на 30 000 грн. сторони дійшли до згоди внести зміни до пункту 2.1 договору та виклали його в наступній редакції: сума позики за договором становить 222 000 грн.

У зв`язку зі зміною суми позики сторони дійшли згоди змінити строк повернення позики та викласти пункт 4.1 договору у наступній редакції: строк повернення позики становить дванадцять календарних місяців з моменту надання суми позики.

Згідно з пунктом 4 додаткової угоди всі інші умови договору залишаються без змін.

Пунктом 5 додаткової угоди передбачено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і діє протягом строку дії договору (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2014 року ТОВ «Паперова» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 16 травня 2012 року між ТОВ «Паперова» та ОСОБА_2 було укладено договір безвідсоткової позики №1-2012, відповідно до якого позивач передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 192 000 грн. Строк повернення позики становив 18 календарних місяців з моменту надання суми позики. 13 січня 2014 року між ТОВ «Паперова» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до договору безвідсоткової позики №1-2012 року від 16 травня 2012 року, згідно з якою внесено зміни до пункту 2.1 договору - збільшено суму позики до 222 000 грн., та до пункту 4.1 договору - встановлено строк повернення позики 12 календарних місяців з моменту надання суми позики. Посилаючись на те що ОСОБА_2 належним чином не виконала свої зобов'язання за вказаним договором (з урахуванням додаткової угоди) ТОВ «Паперова» просило стягнути з неї на свою користь заборгованість у розмірі 191 127 грн. 08 коп., яка складається із: штрафу за прострочення повернення позики в сумі 2 262 грн. 50 коп., пені за прострочення повернення позики в сумі 18 6859 грн. 05 коп., інфляційного збільшення простроченої суми позики в сумі 1698 грн. 37 коп. та 3% річних від несвоєчасно поверненої суми позики в сумі 307 грн. 16 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23 червня 2015 року позов ТОВ «Паперова» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Паперова» інфляційне збільшення заборгованості за період прострочення в сумі 1 698 грн. 37 коп., 3% річних від несвоєчасно поверненої суми позики в сумі 307 грн.16 коп., штраф за прострочення повернення позики в сумі 2 262 грн. 50 коп. та пеню за період прострочення в сумі 186 859 грн. 05 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.41-44).

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23 червня 2015 року залишено без змін (а.с.95-97).

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_2 просила ухвалити рішення про тлумачення змісту договору безвідсоткової позики № 1-2012 від 16 травня 2012 року, зокрема: чи існує у позичальника відповідно до умов договору безвідсоткової позики від 16 травня 2012 року обов'язок повертати позику частинами; який порядок повернення суми позики сторони погодили в договорі безвідсоткової позики від 16 травня 2012 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до договору від 13 квітня 2014 року, а саме, до якої дати позичальник повинен був повернути суму позики 222 000 грн., визначену у пункті 2.1 договору, з урахуванням строку повернення позики, визначеному у пункті 4.1 договору та порядку обчислення строків, передбаченому статтями 251-254 ЦК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Правила, за якими має здійснюватися тлумачення правочину, закріплені у частинах 3, 4 ст. 213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з'ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обов'язком за умови наявності спору.

При розгляді спору про відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК України, стаття 37 ЦПК України) в порядку позовного провадження (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 у позові поставила питання про надання відповіді про те, чи передбачають умови договору певні права і обов'язки сторін договору, однак про тлумачення певних слів і понять правочину позивач не просила. Позивач заявила вимоги не про тлумачення умов договору безвідсоткової позики № 1-2012 від 16 травня 2012 року, а про надання судом правової оцінки виконання нею зобов'язань за цим договором, для застосування її у спорі, що виник між сторонами при виконанні цього договору, що не відповідає визначеним у ст.213 ЦК України правилам тлумачення змісту правочину. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що у оскаржуваному рішенні не містяться мотиви, з яких суд вважав відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги, а також обгрунтування підстав для відмови у позову, не заслуговують на увагу.

При цьому колегія суддів враховує, що спір щодо стягнення коштів за вказаним договором безвідсоткової позики № 1-2012 від 16 травня 2012 року, який виник між сторонами, вже вирішений з ухваленням рішення Голосіївським районним судом м.Києва від 23 червня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 04 листопада 2015 року.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що у пункті 7.4 договору безвідсоткової позики передбачено, що цей договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін.

Таким чином висновки суду відповідають вимогам матеріального й процесуального права, рішення суду є законним та обґрунтованим, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду щодо відсутності правових підстав для тлумачення змісту договору безвідсоткової позики не впливають та їх не спростовують.

Що стосується наданих представником позивача доповнень до апеляційної скарги (а.с.91-94), то вони не підлягають розгляду, оскільки у порушення ч.1 ст.300 ЦПК України вони були надані апеляційному суду після закінчення строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи позов повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в позові і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді