У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач надавав грошову допомогу на утримання дитини у розмірі 4 500 грн щомісяця, згодом він зменшив суму допомоги до 1 000 грн, що не є достатнім для нормального розвитку дитини. ОСОБА_4 часто хворіє, лікарями рекомендовано спеціальне харчування, зайняття спортом, оздоровлення в санаторіях, що потребує додаткових витрат. Враховуючи, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі

6 000 грн щомісяця, а також додаткові витрати на утримання дитини на оздоровлення в сумі 3 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 8 вересня 2015 року, які залишені без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1 100 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи частково позовні вимоги, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у сумі 2 000 грн, щомісячно, виходив з того, що, відповідач не належним чином виконує покладений на нього законом обов'язок щодо утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суди вірно врахували стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача.

Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у сумі 1 100 грн, суди апеляційної та касаційної інстанцій виходили з того, що позивач обґрунтувала потребу дитини в додаткових витратах і надала розрахунки цих витрат.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня

2015 року, додаткового рішення Деснянського районного суду м. Києва від

8 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна