АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Цокол Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року про залишення скарги без задоволення в справі за скаргою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Соловйов В.В. про визнання дій незаконними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просив поновити строк на оскарження постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 31 жовтня 2014 року, визнані дії державного виконавця незаконними та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 31 жовтня 2014 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення скарги. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції розглянуто скаргу без суб'єкта оскарження, без матеріалів виконавчого провадження, суд не знайомий із виконавчим провадженням, суду не відомо на підставі яких документів відкривалось виконавче провадження, які документи знаходяться у матеріалах виконавчого провадження та на підставі яких документів накладався арешт на майно боржника.

Вказує на те, що 15 березня 2013 року, майже через рік, після його багаторазових звернень про надання нового рахунку для сплати аліментів, від ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві надійшла вимога державного виконавця № 345/15 із заявою від імені ОСОБА_5 із номером платіжної картки. Заява від імені ОСОБА_4 містить підроблений підпис. Про відповідне було повідомлено державного виконавця, а тому він перераховує аліменти за місцем реєстрації ОСОБА_2

Крім того, 18 жовтня 2014 року ОСОБА_6 виповнилось 18 років та у відповідності до рішення суду апеляційної інстанції стягнення аліментів призначено до повноліття ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно виконавчий лист від 04 лютого 2011 року, який знаходиться у матеріалах справи Печерського районного суду, від 12 серпня 2008 року втратив чинність, таким чином постанова державного виконавця про арешт майна боржника ВП № 24339563, яка винесена 31 жовтня 2014 року є незаконною.

Зазначив, що сума не сплачених аліментів теж не відповідає дійсності та є значно завищеною, оскільки державним виконавцем не проводилась звірка сум сплачених аліментів. Сума сплачених аліментів, у відповідності до квитанцій, які збереглися та які отримано ОСОБА_7 складає 70 240 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Зацікавлені особи: ОСОБА_2 та державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйов В.В. в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

На адресу апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява, у якій остання просила розглядати справу у її відсутності.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не порушував Закон України «Про виконавче провадження».

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2008 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2008 року змінено та зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1500 грн. щомісячно, починаючи з 28 грудня 2006 року до повноліття ОСОБА_6

На підставі рішення видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження.

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. від 31 жовтня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_8 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_8 в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частин 2-4 ст.74 цього ж Закону у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейного Кодексу України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

За наявності спору питання про розмір заборгованості з аліментів вирішується за заявою зацікавленої особи судом у порядку, встановленому законом.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачем.

Відповідно до п.7.13 Інструкції з примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути щомісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відмоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Пунктом 7.13.1 вказаної Інструкції передбачено, що якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника та за наявності вручає (направляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. від 31 жовтня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_8 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_8 в межах суми боргу.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції не дав оцінки тим обставинам, що державним виконавцем не зазначена сума боргу в межах якої накладено арешт на майно боржника.

Відповідно до ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця, або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення дія чи бездіяльність якої оскаржується.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

У статтях 74-76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток.

Згідно з ст.76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання судової повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручили, повертається до суду.

Проте, суд першої інстанції, розглянув справу у відсутності державного виконавцявідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, без належного повідомлення державного виконавця, оскільки матеріали справи не містять даних про вручення судової повістки державному виконавцю.

Також при розгляді скарги суд першої інстанції не витребував належним чином із ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві копії виконавчого провадження та відповідно до п.7.13 Інструкції з примусового виконання рішень не перевірив наявний розмір заборгованості по аліментам на час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем.

Відповідно до п.3 ч.1.ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув скаргу з порушенням порядку, встановленого для її розгляду, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року скасувати та питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді