У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила суд визнати припиненим договір поруки, укладений 11 травня 2006 року між нею та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»). Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є поручителем за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 11 травня 2006 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, у зв'язку з чим, у липні 2013 року банк пред'явив позов до позичальника та поручителів про стягнення суми заборгованості у розмірі 42 471 грн 12 коп. Вважає, що банк пропустив строк для пред'явлення вимоги до поручителя, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що порука не припинилась, оскільки термін повернення позичальником кредитних коштів був встановлений до 10 травня 2013 року, а з позовом до суду про стягнення заборгованості банк звернувся 12 липня 2013 року, у зв'язку з чим шестимісячний строк ним не пропущено.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Колодійчук

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська