Справа № 203/2381/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.09.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Шлюбні відносини з відповідачем припинено майже рік. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, в зв'язку з відсутністю кохання між ними, встановлення сильних особистих неприязне них відносин. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем.

В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив згоду відповідача на розірвання шлюбу та не заперечував в зв'язку з цим проти задоволення позову.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №734.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач визнав позов, той факт, що сторони близько одного року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В своїй заяві позивачка просила залишити їй прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,56,112,113 СК України, ст.ст.10,11,31,58-61,88,158,197,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 25 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №734 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак