Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає АДРЕСА_1.

За зазначеною адресою на його ім'я відкрито особовий рахунок одержувача електроенергії № НОМЕР_1.

5 жовтня 2009 року між сторонами було укладено договір про користування електроенергією.

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує зобов'язань по сплаті наданих послуг, з урахуванням уточнень просило стягнути з останнього заборгованість у сумі 739 грн 41 коп., 3 % річних у розмірі 66 грн 88 коп., інфляційні втрати в сумі 54 грн 04 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Київенерго» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Київенерго» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився апеляційний суд, застосувавши положення ст.ст. 257, 267, 714 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про електроенергетику», п. 42 Правил користування електричною енергію для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року за № 1357.7, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, правильно виходив із того, що товариство звернулося до суду із позовними вимогами поза межами строку позовної давності.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Київенерго» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель