АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І.,

секретар Вівчарик Н.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути обладнання й стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за неналежне виконання умов договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу обладнання. Зазначав, що 27.07.2012 року між фізичною особою-нерезидентом громадянином Швейцарської Конфедерації - ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу обладнання, згідно умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти у свою власність та оплатити нове обладнання: комплекс з підготовки сировини для пресування КПСП 800, додаткове обладнання до комплексу підготовки сировини для пресування КПСП 800, прес ударно-механічний 060/800. Моментом переходу права власності на товар (обладнання) від продавця до покупця вважається дата внесення останнього платежу, відповідно до п.3. договору, що обумовлює повну оплату обладнання (п.2.3 договору). Загальна вартість товару за договором становить 788355 грн. Відповідно до пп. 3.3.3. п. 3.3. договору сума 631500 грн., що залишилася до сплати після негайного платежу сплачується покупцем на користь продавця протягом 30 місяців рівними частинами кожного місяця до 10 числа, наступного за звітним, починаючи з 30.09.2012 _______________________________________________________________

справа № 22-ц/794/1605/15 р. Головуючий у І інстанції Пилип'юк І.В.

категорія: 20 Доповідач Лисак І.Н.

року по 28.02.2015 рокув сумі, що становить 3070 швейцарських франків. На виконання п. 1.1., 5.1.7. договору продавцем передано, а покупцем прийнято обладнання, про що складено Акт приймання-передачі обладнання від 27.07.2012 року. Проте, покупцем згідно умов договору купівлі-продажу від 27.07.2012 року не було здійснено ні перший (10.10.2012 року), ні наступні платежі, а отже не виконувався обов'язок щодо оплати за обладнання. Так як покупцем не здійснено оплати за поставлене обладнання, продавець має право на підставі п. 5.3.2.-5.3.3. договору вимагати повернення проданого товару, а також на стягнення суми пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами та завдані збитки. Саме тому, в остаточних позовних вимогах від 14.08.2015 року просив зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 обладнання для сушіння сировини - Лінія сушіння КПСП 800 та прес брикетуючий ударно-механічний ПБУ-060-800, заводський номер № 48, 2010 року випуску. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 загальну суму заборгованості, яка становить 4342459,31 грн., в тому числі: 3581089,30 грн. - суму пені; 107355 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами; 654015,01 грн. - сума завданих збитків, та судові витрати в сумі 3654 грн.

В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 через неналежне виконання умов договору з боку ОСОБА_2 просила стягнути 49500 грн. авансу за придбання спірного обладнання.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1, жительку АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_2, громадянину Швейцарської Конфедерації, податковий № НОМЕР_2, жителю АДРЕСА_1 - обладнання для сушіння сировини, яке складається: Лінія сушіння КПСП 800; прес брикетуючий ударно-механічний ПБУ-060-800 заводський номер № 48, 2010 року випуску, та стягнено судовий збір. В задоволені решти позовних вимог та зустрічному позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить змінити вищезазначене рішення суду, а саме, крім зобов'язання повернути спірне обладнання, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3507449,83 грн. пені за договором купівлі-продажу від 27.07.2012 року. Рішення в частині відмови позивачу у стягненні відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 107355 грн. та завданих збитків в розмірі 654015,01 грн. не оскаржується. Вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні вимог щодо стягнення пені за невиконання умов договору купівлі-продажу від 27.07.2012 року, оскільки стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення оплати є правомірним та цілком законним. Зазначає, що судом безпідставно не застосовані та не розглянуті положення норм ч. 1 ст. 550 та ч. 1 ст. 615 ЦК України. Вважає, що наданий суду розрахунок пені від 21.05.2015 року за невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань по договору купівлі-продажу обладнання від 27.07.2012 року ґрунтується на нормах чинного законодавства України та положеннях договору купівлі-продажу від 27.07.2012 року. А відтак, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача 158135,70 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 21.05.2015 року становить 3507449,83 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті обладнання згідно умов договору купівлі-продажу від 27.07.2012 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 27.07.2012 року між фізичною особою-нерезидентом громадянином Швейцарської Конфедерації - ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу обладнання (далі по тексту - Договір), згідно умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти у свою власність та оплатити нове обладнання: комплекс з підготовки сировини для пресування КПСП 800, додаткове обладнання до комплексу підготовки сировини для пресування КПСП 800, прес ударно-механічний 060/800.

У пунктах 3.1.- 3.3., 3.6. Договору та додатком до нього № 1 від 17.08.2012 року визначена загальна вартість предмету договору в сумі 98289 швейцарських франків (що по курсу на валютному ринку на час укладання Договору становила 788355 грн.), порядок і строк розрахунків, за якими покупець після сплати авансу в сумі 49500 грн. (5000 євро) взяла зобов'язання протягом 30 місяців рівними частинами кожного місяця до 10 числа, починаючи з 30.09.2012 року по 28.02.2015 року, сплачувати банківським переказом у національній валюті України у відповідному розмірі до швейцарського франка чи євро на поточний рахунок продавця чи його представника, або готівкою 3070 швейцарських франків.

За пунктами 2.1.-2.5. Договору, крім іншого, передбачено посвідчення факту передачі товару у володіння та користування покупцеві шляхом підписання сторонами двостороннього акта прийому-передачі обладнання.

Згідно пп.5.1.7. Договору продавець зобов'язався закінчити поставку та монтаж обладнання до 31.08.2012 року. Згідно акту приймання-передачі обладнання від 27.07.2012 року (а.с. 22 том 1) продавцем передано, а покупцем прийнято обладнання, яке складається з комплексу підготовки сировини для пресування КПСП 800, додаткове обладнання до комплексу підготовки сировини для пресування КПСП 800, пресу ударно-механічного 060/800, тобто предмет Договору.

На спростування вимог позивача щодо відсутності будь-яких оплат згідно умов Договору доказів з боку покупця ОСОБА_3 не надано, що підтверджує порушення з її боку пункту 3 Договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що у випадку несвоєчасного виконання прийнятих на себе грошових зобов'язань по оплаті за фактично передане обладнання за цим договором, покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі 1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення оплати.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Згідно ч. 1 і 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте, в силу ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Наданий розрахунок пені з урахуванням умов Договору з посиланнями апелянта на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 щодо поширення дії ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року № 543/96 ВР виключно на правовідносини, суб'єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (підприємці), а отже, розрахунку нарахування пені без обмежень подвійною обліковою ставкою НБУ,- не суперечить вимогам закону, по-скільки продавець за умовами Договору діяв як фізична особа.

Визначаючи розмір пені, колегія суддів на підставі ст. 303 ЦПК України в межах вимог апеляційної скарги керується розрахунком від 21.05.2015 року (а.с. 180 том 1).

Проте, нарахування пені в іноземній валюті суперечить закону виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 (далі по тексту - Декрет).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Декрету валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Згідно пп.а п.4 ст. 5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції вивезення, переказування і пересилання за межі України валютних цінностей, за винятком, крім іншого, платежів у іноземній валюті, що здійснюються резидентами за межі України на виконання зобов'язань у цій валюті перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності та інших майнових прав, за винятком оплати валютних цінностей та за договорами (страховими полісами, свідоцтвами, сертифікатами) страхування життя.

Таким чином, за системним аналізом статей 192, 533 ЦК України та Декрету вбачається, що допускається розрахунок в іноземній валюті в частині оплати продукції, а стягнення штрафних санкцій, якою є також пеня, в іноземній валюті, потребує ліцензування, наявність якої позивачем не підтверджено.

Встановлюючи розмір пені в національній валюті, колегія суддів керується сумою чергового платежу, перерахованою за курсом НБУ на день виникнення обов'язку її оплати, з урахуванням наданих позивачем кількості прострочених днів та розміром пені, визначеної п.6.4. Договору:

●10.10.2012 року - (3070х8,548702)х183х0,01=48027,46 грн.;

●10.11.2012 року - (3070х8,442432)х183х0,01=47430,43 грн.;

●10.12.2012 року - (3070х8,541001)х183х0,01=47984,20 грн.;

●10.01.2013 року - (3070х8,632361)х183х0,01=48497,47 грн.;

●10.02.2013 року - (3070х8,794118)х183х0,01= 49406,23 грн.;

●10.03.2013 року - (3070х8,469942)х183х0,01= 47584,98 грн.;

●10.04.2013 року - (3070х8,543338)х183х0,01= 47997,33 грн.;

●10.05.2013 року - (3070х8,494628)х183х0,01= 47723,67 грн.;

●10.06.2013 року - (3070х8,635801)х183х0,01= 48516,79 грн.;

●10.07.2013 року - (3070х8,252971)х183х0,01= 46366,02 грн.;

●10.08.2013 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 48747,64 грн.;

●10.09.2013 року - (3070х8,539242)х183х0,01= 47974,32 грн.;

●10.10.2013 року - (3070х8,773280)х183х0,01= 49289,16 грн.;

●10.11.2013 року - (3070х8,686489)х183х0,01= 48801,56 грн.;

●10.12.2013 року - (3070х8,967374)х183х0,01= 50379,60 грн.;

●10.01.2014 року - (3070х8,796953)х183х0,01= 49422,16 грн.;

●10.02.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 53147,12 грн.;

●10.03.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 59470,14 грн.;

●10.04.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 80255,87 грн.;

●10.05.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 74441,12 грн.;

●10.06.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 74009,04 грн.;

●10.07.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 73517,34 грн.;

●10.08.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 77926,10 грн.;

●10.09.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 77844,71 грн.;

●10.10.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 76696,62 грн.;

●10.11.2014 року - (3070х8,676890)х183х0,01= 85610,12 грн.;

●10.12.2014 року - (3070х8,676890)х162х0,01= 80071,59 грн.;

●10.01.2015 року - (3070х8,676890)х131х0,01= 62063,82 грн.;

●10.02.2015 року - (3070х8,676890)х100х0,01= 82454,46 грн.

Отже, в сукупності сума нарахованої пені за порушення умов Договору за період з 10.10.2012 року по 10.02.2015 року становить 1731657,07 грн.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволені позову про стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням нового відповідно до вище проведеного розрахунку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню апелянту відповідно до пропорційності задоволення його скарги, становить2034,99 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 про стягнення пені скасувати та ухвалити нове.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 1731657 (один мільйон сімсот тридцять одна тисяча шістсот п'ятдесят сім) гривень 07 (сім) копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2034,99 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: