Провадження №2/748/820/15
Єдиний унікальний № 748/2630/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді: Меженнікової С.П. ,

при секретарі: Гримайло Л.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідачів - адвоката Нестеренка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з останніх на його користь в солідарному порядку 5761 грн 18 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що під час випасання корів, внаслідок неналежного виконання відповідачами як пастухами своїх обов»язків, однією з корів був пошкоджений його автомобіль, який знаходився біля водойми. Матеріальну шкоду позивач оцінив у 5761,18 грн, виходячи з висновку експертного товарознавчого дослідження від 17.09.2015 року. При обґрунтуванні моральної шкоди вказує, що внаслідок пошкодження його автомобіля та неможливості його використання з такими пошкодженнями він зазнав душевних страждань які полягали у щоденних хвилюваннях, нервуванні, а клопоти, що пов»язані з ремонтом транспортного засобу призвели до життєвого дискомфорту , а тому вважає, що саме 1 тисяч грн. буде достатнім розміром для її відшкодування.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилися, надали письмові заперечення на позов на а.с. 35-36, 89-90.

Представник відповідачів - адвокат Нестеренко С.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на безпідставність та недоведеність позовних вимог. Просив в задоволенні позову відмовити.

Допитаний в судому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 01.09.2015 року він був на рибалці у с. Роїще. Біля 09-00 години ранку до водойми, де знаходився він та інші рибаки, підійшло стадо корів. Позивач, в цей час рибалив на середині водойми. Оскільки біля водойми знаходилися транспортні засоби, пастуха попросили наглядати за коровами, але він відповів, що корови машин не їдять і пішов, залишивши стадо корів без нагляду. Через 5-7 хвилин після цього, одна корова із стада стрибнула на капот машини позивача, внаслідок чого пошкодила автомобіль. Потім покликали пастуха і викликали дільничного інспектора. Згодом підійшла жінка, з її слів стало відомо, що вона теж пасла корів і коли сталася дана подія, відпочивала на траві. В той час пастухи не заперечували своєї вини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 01.09.2015 року він був на рибалці на озері в с. Роїще. Коли підійшло стадо корів він знаходився на березі. З цього стада корів одна корова стрибнула на капот автомобіля, який, як дізнався потім, належав позивачу. В цей час пастухів поряд зі стадом не було. Після цього, стадо корів відігнали від своєї техніки рибаки. Через 15-20 хв. підійшов спочатку чоловік, а потім жінка, які пасли корів.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали перевірки (ЖЄО №4437 від 01.09.2015р.), які надійшли з Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2015 року в ранковий час, під час випасання стада корів пастухами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, одна корова зі стада біля рибного ставка, розташованого в с. Роїще Чернігівського району Чернігівської області, пошкодила капот та бампер з правої сторони автомобіля «Mitsubish Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1.

Дані обставини підтверджуються поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, матеріалами перевірки (ЖЄО №4437 від 01.09.2015р.), які були оглянуті судом, з яких вбачається, що 01.09.2015 року о 09-55 годині про дану подію ОСОБА_1 було повідомлено до чергової частини Чернігівського РВ УМВС, при виїзді на місце події дільничним інспектором зафіксовані пошкодження в автомобілі капоту та бамперу, що вбачається з фотоілюстративної таблиці, при перевірці заяви ОСОБА_1 дільничним інспектором відбиралися пояснення у ОСОБА_4, яка не заперечувала, що випасала 01.09.2015 року разом з іншим пастухом корів. До того ж , в своїх письмових поясненнях, відповідачі не заперечують, що 01.09.2015 року випасали корів. Факт належності позивачу вказаного автомобіля підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок даних доказів у їх сукупності, які не були спростовані відповідачами, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт пошкодження домашньою твариною - коровою автомобіля позивача під час випасання 01.09.2015 року відповідачами корів.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 17 вересня 2015 року №312 матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу автомобіля «Mitsubish Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження від нападу тварини 01.09.2015 року, становить 5761 грн 18 коп. ( а.с. 59-69)

Також судом було встановлено, що між жителями с. Роїще Чернігівського району Чернігівської області існує усна домовленість щодо випасання корів, що підтверджується листом Роїщенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ( а.с.102) .

Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм відповідно до ч.1 ст.7 ЦК України, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є установленим у певній сфері цивільних відносин.

Згідно з правилами статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відносини жителів села Роїще, де мешкають сторони, по збереженню та відповідальності за ввірених пастуху корів врегульовано їх договором заснованим на звичаї і такий договір не суперечить актам цивільного законодавства він є дійсним та підлягає застосуванню у спорі сторін.

Відповідно до ст.9 Закону України « Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов»язана забезпечити не тільки безпеку оточуючих людей, тварин, безпеку супроводжуваної домашньої тварини, а і безпеку майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною і не допускати залишення домашніх тварин без нагляду.

Тобто, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 01 вересня 2015 року взяли на себе обов»язок по випасу громадської череди яке само по собі включає і забезпечення безпеки майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, яка була передана їм власниками. Крім того, вони не повинні були залишати супроводжуванні ними домашні тварини без нагляду.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, заперечення відповідачів щодо відсутності їх вини у заподіянні шкоди позивачу і те, що відповідачем по справі повинен бути власник корови, яка заподіяла шкоду, суд не примає до уваги, оскільки відповідно до суті угоди щодо випасу худоби пастухом, є невід'ємним й взяття ним на себе обов'язку щодо контролю худоби на час випасу. Це майно (худоба) передається власником іншій особі, і воно вибуває на певний термін з під його володіння і фактичного зберігання і контролю. І цей обов'язок щодо забезпечення безпеки майна від заподіяння шкоди домашньою твариною переходить саме до пастухів на час випасу. Тому сам випас худоби, особою яка не є її власником, не можливий без обов'язку щодо її (худоби) збереження та контролю на час випасу.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

Відповідачі та їх представник не довели суду, що пастухи вжили всіх залежних від них заходів щодо належного виконання зобов`язання. Встановлені судом обставини свідчать про те, що автомобіль позивача було пошкоджено, так як домашні тварини були залишені пастухами без нагляду і тим самим пастухи не забезпечили безпеку майна позивача від заподіяння шкоди домашньою твариною.

Заперечення відповідачів про те, що в їх обов»язки як пастухів входило відігнати домашні тварини на пасовище та забрати їх з пасовища, і не входило в обов»язок контролювати поведінку домашніх тварин під час випасання, суперечать ст.9 Закону України « Про захист тварин від жорстокого поводження», в якій перелічені обов»язки осіб, які супроводжують домашні тварини, що стосується і пастухів.

Оскільки відповідачі, які 01.09.2015 року випасали череду корів, свої зобов'язання не виконали, то суд вважає, що шкода позивачу, завдана винними діями пастухів, так як їм в цей день було доручено випас великої рогатої худоби, але вони віднеслися до виконання своїх обов»язків недобросовісно, допустили безконтрольність, що призвело до заподіяння твариною шкоди майну позивача та спричинення збитків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено в статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Таким чином, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманих нею душевних страждань, які вона зазнала у зв*язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач просив стягнути з відповідачів на його користь 1000 грн моральної шкоди, проте не надав належних доказів в обґрунтування цих вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що саме 400 грн у відшкодування моральної шкоди буде достатнім розміром виходячи з принципу розумності, справедливості та заподіяних позивачу страждань внаслідок пошкодження його автомобіля .

Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Витрати, понесені позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження не відносяться до судових вират, що передбачені ст.79 ЦПК України, а тому відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 213, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1190 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5761 (п"ять тисяч сімсот шістдесят одна) гривня 18 (вісімнадцять) копійок матеріальної шкоди та 400 гривень моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір по 487 грн 20 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. П. Меженнікова