Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., при секретарі Сагайдак Э.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського виробничого підприємства «Азовреле» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до МВП «Азовреле» про стягнення невиплаченої заробітної плати. У позові зазначила, що з 20.08.2003 року по 02.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 21.06.2011 рік вона працювала на Маріупольському ВП «Азовреле» на посаді головного бухгалтера. 21.06.2011 року вона була звільнена за власним бажанням на підставі наказу 53-к, про що внесено запис до її трудової книжки. В період з 01.03.2010 року по 02.07.2010 рік та в період з 11.08.2010 рік по 21.06.2011 рік Маріупольське ВП «Азовреле» не виплатило їй заробітну плату, заборгованість якої складає 20417,94 грн. Вважала дії відповідача незаконними. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки по виплаті заробітної плати з моменту звільнення по дату винесення судом рішення.

Позивачка в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала. Доводи викладені у позові підтвердила додала, що заборгованість по зарплаті у відповідача на її користь складає згідно довідки підприємства 20417,94 гривні. Заперечувала проти того, що вона працювала один день на тиждень згідно наказів, вона дійсно підписувала всі ці накази, але фактично працювала п'ять днів на тиждень за що їй і нараховувалась заробітна плата згідно окладу у розмірі 2700 гривень. Просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в зазначеній сумі та середній заробіток за час затримки по виплаті заробітної плати з моменту звільнення по дату винесення судом рішення.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_1 просила задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача надав письмові заперечення в яких позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, та письмово пояснив, що у період 20.08.2003 року по 02.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 21.06.2011 рік ОСОБА_1 виконувала обов'язки головного бухгалтера МВП «Азовреле» УТОГ. Під час її керівництва у відділі бухгалтерії підприємства був зроблений розрахунок по заборгованості по заробітній платі підприємства перед нею. Сума заборгованості складала 34 173 грн. 69 коп. Перед звільненням, в липні 2011 року, ОСОБА_1 за актом передала бухгалтерську документацію директору Савченко І.В. Таким чином, перевірити достовірність даних у розмірі нарахованих розрахунків, по ствердженню позивачки не сплаченої їй заробітної плати - не виявляється можливим. Однак згідно до наявної документації, яка не зберігалася у головного бухгалтера, слід вважати, що заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована під керівництвом позивачки, не відповідає дійсності. Наказом №62 від 16 листопада 2009 року узгодженим з профкомом підприємства, з 18.10.2010 року по 30.04.2010 рік підприємство було переведено на неповну робочу неділю. Власноруч, 16.11.2009 р. позивачка підписала згоду на перехід на неповну робочу неділю. Аналогічні накази були підписані позивачкою в квітні 2010 року та в серпні 2010 року. Розписка з підписом позивачки , щодо наказу №34 від 08.10.2010 року про неповну робочу неділю з 13.12.2010 р. по 13.02.2010 рік на підприємстві відсутній. Однак, скоріш за все, це пов'язано з інвентаризацією перед призначенням нового директора підприємства та передачі йому справ. Згідно даним, що має підприємство, встановлено, що сума заборгованості по заробітній платі перед позивачко становить 15 075,58 грн. Доводи позивачки, проте, що у період з 01.03.2010 р по 02.07.2010 р. та з 11.08. 2010 р. по 21.06.2011 р. вона не отримувала заробітну плату не відповідають дійсності. За вказаний час, позивачці було сплачено заробітну платню в сумі 18 330,00 грн. Виходячи з графіку роботи підприємства , позивачці було фактично сплачено грошові кошти більше ніж вона повинна була отримати. З заявами про недобросовісну поведінку позивачки як головного бухгалтера вони зверталися до прокуратури, просили відносно її відкрити кримінальне провадження. Просив відмовити у позові.

Вислухавши позивача, її представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно до наказу №42-к від 20.08.2003 року була прийнята на посаду головного бухгалтера до Маріупольського ВП «Азовреле». (а.с.24).

02.07.2010 року, наказом №61-к від 02.07.2010 рік, ОСОБА_1 була звільнена за власним бажанням. (а.с.25).

Згідно до наказу №81-к від 10.08.2010 року, ОСОБА_1, прийнята на посаду головного бухгалтера з оплатою згідно до штатного розкладу до МВП «Азовреле» (а.с.26).

Згідно до наказу №53-к від 21.06.2011 року ОСОБА_1 було звільнено з МВП «Азовреле» на підставі ст.. 38 КзПП України. (а.с.27).

Всі ці данні підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та не оспорюються представниками відповідачів.

Згідно до наказу №62 МВП «Азовреле» від 16.11.2009 року «Про перехід робітників підприємства на неповний робочий тиждень», встановлено, що зазначене підприємство з 18.01.2010 року по 30.04.2010 рік переходить на неповну робочу неділю з 1 робочим днем по понеділкам. З вказаним наказом позивачка ознайомлена 16.11.2009 року, про що свідчить її особистий підпис. (а.с.32-33).

Згідно до наказу №4 МВП «Азовреле» від 06.04.2010 року «Про перехід робітників підприємства на неповний робочий тиждень», встановлено, що зазначене підприємство з 07.06.2010 року по 06.08.2010 рік переходить на неповну робочу неділю з 1 робочим днем по понеділкам. З вказаним наказом позивачка ознайомлена 06.04.2010 року, про що свідчить її особистий підпис. (а.с.34-35).

Згідно до наказу №12 МВП «Азовреле» від 07.06.2010 року «Про перехід робітників підприємства на неповний робочий тиждень», встановлено, що зазначене підприємство з 09.08.2010 року по 08.10.2010 рік переходить на неповну робочу неділю з 1 робочим днем по понеділкам . З вказаним наказом позивачка ознайомлена 11.08.2010 року, про що свідчить її особистий підпис. (а.с.36-37).

Згідно до наказу №19 МВП «Азовреле» від 09.08.2010 року «Про перехід робітників підприємства на неповний робочий тиждень», встановлено, що зазначене підприємство з 11.10.2010 року по 10.12.2014 рік переходить на неповну робочу неділю з 1 робочим днем по понеділкам . З вказаним наказом позивачка ознайомлена 09.08.2010 року, про що свідчить її особистий підпис. (а.с.38-39).

Згідно до наказу №34 МВП «Азовреле» від 09.10.2010 року та №41 від 13.12.2010 рік «Про перехід робітників підприємства на неповний робочий тиждень», встановлено, що зазначене підприємство з 13.12.2010 року по 13.02.2011 рік та 14.12.2011 року по 14.04.2011 рік переходить на неповну робочу неділю з 1 робочим днем по понеділкам . З вказаним наказом позивачка ознайомлена 13.12.2010 року, про що свідчить її особистий підпис. (а.с.40-42).

Згідно довідки без дати та номеру директора МПП «Азовреле» УТОГ І.В.Савченко, заборгованість по заробітній платні суми ОСОБА_1 на момент звільнення склала 20417,94 гривні.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя від 15.04.2014 року за № 9690/08 надано суми нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 з березня 2010 року по червень 2011 року, а саме: березень 2010 року - 2513,12 гривні, квітень 2010 року 2621,83 гривні, травень 2010 року -2595,59 гривні, червень 2010 року - 2700 гривні, липень 2010 року -7701,2 гривні, серпень 2010 року-1671,43 гривні, вересень 2010 року - 2700 гривень, жовтень 2010 року 2700 гривень, листопад 2010 року -2454,55 гривні,грудень 2010 року-2582,61 гривні, січень 2011 року 2700 гривень, лютий 2011 року - 2565 гривні, березень 2011 року - 2577, 27 гривні, квітень 2011 року - 540 гривень, травень 2011 року - 710,53 гривні, червень 2011 року - 2483,57 гривні, загальна сума 41816,70 гривні.

Відповідно до довідки розрахунку МВП «Азовреле» УТОГ № 12/118 від 05.03.2014 року, вказано, що згідно даних бухгалтерського обліку з 01.03.2010 року по 02.07.2010 року та с 11.08.2010 року по 21.06.2011 року заборгованість перед головним бухгалтером складала нарахованої заробітної плати загальна сума 41816,70, а після утримань, до виплати загальна сума за цей період -34173, 69 гривень.(а.с. 28).

Відповідно до довідки розрахунку МВП «Азовреле» УТОГ № 12/121 від 05.03.2014 року та платіжних відомостей за період з 01.03.2010 року по 02.07.2010 року та з 11.08.2010 року по 21.06.2011 року ОСОБА_1 було сплачено 18330, 00 гривень. (а.с. 44-60). В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не заперечувала проти того, що вона отримувала деякі гроші, але не в повному обсязі.

Відповідно до копій звітів форми 1 ДФ за період з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року заборгованість ТОВ «Азовреле» до ОСОБА_1 з 01.01.2009 року по день звільнення склала 19056,88 гривні.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що з боку представників відповідача доказів, що заробітна плата головним бухгалтером ОСОБА_1 нараховувалася з порушенням діючого законодавства суду не надано, також суду не представлені докази притягнення позивачки до кримінальної або іншої відповідальності за незаконне нарахування заробітної плати. Також представниками відповідачів не спростовано, що у підприємства немає заборгованості перед позивачкою.

Також, суд не бере до уваги накази про перехід робітників підприємства на неповний робочий тиждень ( за період з березня 2010 року по березень 2011 року а.с.83), так як вони суперечать сумі нарахувань, що надана представниками відповідача та довідкою з Пенсійного фонду Жовтневого району м. Маріуполя та податкової інспекції. В ситуації, яка склалася на підприємстві накази (без табелів обліку робочого часу) не показують повну картину роботи підприємства і його працівників, у тому числі і ОСОБА_1 , так як є документи про суму нарахованої заробітної плати за повні робочі місяці в оспаріваємий період. Сама наявність наказів, не може свідчити про те що графік роботи був змінений фактично до всіх робітників.

Суд не бере за основу довідку без дати та номеру директора МПП «Азовреле» УТОГ І.В.Савченко, про заборгованість по заробітній платні ОСОБА_1 на момент звільнення у сумі 20417,94 гривні, так як вона протиречить іншим доказам по справі, та в ній не вказано період за який ця заборгованість виникла, бо ОСОБА_1 двічі звільнялася з роботи, а через місяць знову працевлаштовувалася.

З огляду на вищевказане, суд вважає встановленою на час звільнення ОСОБА_1 на 21.06.2011 року (з урахуванням заборгованості з 01.03.2010 по 02.07.2010року та з 11.08.2010 по 21.06.2011 року) суму заборгованості у розмірі 19056,88 гривень відповідно до звітів форми 1ДФ.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

В рішенні від 22.02.2012 року по справі №4-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Таким чином, оскільки в даному випадку відповідач фактично не виплатив позивачу нараховану заробітну плату, то строк для звернення до суду із вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не пройшов.

Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 19056,88 гривень грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 червня 2010 року по день винесення рішення.

А ні позивачем, а ні відповідачем суду не було надано розрахунку середнього заробітку позивачки, тому судом самостійно розраховано середній заробіток згідно діючого законодавства та матеріалів цивільної справи.

Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.2 Постанови КМ в даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно п.5 Постанови КМ нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 7 Постанови КМ передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 у квітні та травні 2011 року працювала по графіку один день на тиждень, що підтверджується звітом форми 1-ДФ Жовтневої об»єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя про виплату заробітної плати (а.с. 83)

Також згідно документів наданих представником позивача (наказів, табелю робочого часу, відомостей про виплату грошей) особа яка в подальшому займала посаду бухгалтера була також ознайомлена з наказом про неповний робочий тиждень, з 1 робочим днем в тиждень - понеділок та працювала один робочий день на тиждень. (а.с.226 - 233).

Як вбачається з матеріалів справи заробітна плата ОСОБА_1 за останні два повні місяці роботи ( квітень, травень 2011 року) становила 1250,53 грн. (540+ 710,53 = 1250,53), а кількість робочих днів за два данні місяці становить 8 днів. Таким чином середньоденна заробітна плата позивачки за два останні повні місяці роботи становить 156,31 грн. (1250,53: 8 = 156,31).Кількість робочих днів за весь період становить відповідно: 03 липня 2010 року до 21 червня 2011 року- 48, днів з 22 червня 2011 року до 31 грудня 2011 року - 27 днів, за 2012 рік - 53день, за 2013 рік- 52 днів, за 2014 рік - 52 днів, за 2015 рік- 14 днів. Загальна кількість робочих днів за весь піріод становить 246 днів.

Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становитиме 38452,26 грн.(156,31грн./день * 246 день = 38452,26грн.).

Керуючись ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. ст. 115 - 117, 233, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольського виробничого підприємства «Азовреле» , про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити .

Стягнути з Маріупольського виробничого підприємства «Азовреле» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 19056,88 гривень та 38452,26 грн. відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з утриманням відповідачем при виплаті означених сум, передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Маріупольського виробничого підприємства «Азовреле» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя потягом десяти днів з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: А. М. Іванченко