Справа № 345/5081/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1209/2015
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до МВС України Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Калуш, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, управління ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України в Львівській області про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження майном, за апеляційною скаргою представника УДАІ УМВС в Івано-Франківській області Бурачковської Тетяни Петрівни на рішення Калуського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позовом і зазначала, що їй та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належав автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску. Зазначений автомобіль зареєстрований на прізвище ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Проте вона як спадкоємець покійного не може оформити право власності на автомобіль, так як на цей автомобіль 16.03.2012 року постановою слідчого накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо вказаного транспортного засобу. Вказана заборона накладена у зв'язку з тим, що під час проведення первинної реєстрації даного автомобіля не сплачено відповідний податок, в чому підозрюється заступник начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області у кримінальному провадженні по факту якого внесено в реєстр досудових розслідувань. Посилаючись на те, що покійний ОСОБА_4 не проводив первинну реєстрацію вказаного автомобіля, при реєстрації цього автомобіля покійним сплачені всі необхідні платежі, накладення арешту на автомобіль порушує її право на прийняття спадщини після смерті чоловіка, просила скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року позов задоволено. Скасовано заборону на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску, який належав ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі представника УДАІ УМВС в Івано-Франківській області Бурачковської Т. П. ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що питання про арешт на спірне майно позивача накладене в рамках розслідування кримінальної справи слід вирішувати за правилами, встановленими КПК, а не за законодавством про захист права власності, яке до спірних правовідносин застосуванню не підлягає. Крім цього, обов'язкові платежі при реєстрації транспортного засобу, які не були сплачені при первинній реєстрації підлягають сплаті незалежно від зміни власників такого транспортного засобу.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, будучи спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 прийняла у встановленому порядку спадщину, а отже набула всіх належних спадкодавцеві прав та обов'язків. Тому підлягає скасуванню заборона на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску, оскільки така заборона порушує право позивачки на користування та розпорядження цим майном.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а також припинення дії, яка порушує право.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 23.03.2010 року було набуто автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску, який належав їм на праві спільної сумісної власності і зареєстрований за ОСОБА_4.(а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.9).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом інформаційної довідки приватного нотаріуса Калуського нотаріального округу ОСОБА_5 від 02.12.2014 року за заявою ОСОБА_2 відкрита спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.(а.с.5).

Судом першої інстанції встановлено, що 02. 12.2014 року ОСОБА_2 отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, а саме на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску,оскільки на вказаний автомобіль накладено арешт згідно постанови старшого слідчого СУ ГУМВС україни у львівській області від 16.03.2012 року (а.с.5, 9).

Також з відповіді Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Калуш, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області вбачається, що на виконання постанови старшого слідчого СВ ГУМВС України у Львівської областіГелецького В.І. від 16.03.2012 року накладено заборону на проведення будь-яких реєстраційних операцій щодо даного транспортного засобу (а.с.7).

Відповідно інформації Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області вбачається, що під час досудового слідства у кримінальному провадженні постановою слідчого накладено заборону на проведення реєстраційних дій щодо автомобіля марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску. Щодо зняття заборони на проведення реєстраційних операцій з вищевказаних автомобілем можливе лише у випадку сплати відповідної суми податку з власників транспортних засобів або після прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні (а.с.8).

Доказів того, що позивачу ставилась умова про сплату відповідної суми податку з власників транспортних засобів у матеріалах справи немає.

Крім цього, встановленого факту несплати ОСОБА_4 відповідної суми податку з власників транспортних засобів чи підробку їх сплати, органом досудового слідства щодо автомобіля марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску не встановлено.

Отже, заборона на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом марки «Mersedes-Benz Sprinter», номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1998 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_4 порушує право приватної власності позивача, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Встановивши, що права позивача як власника вищевказаного автомобіля відповідачами порушені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що питання про арешт на спірне майно позивача накладене в рамках розслідування кримінальної справи слід вирішувати за правилами, встановленими КПК, а не за законодавством про захист права власності, так як при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна, а позивачка не є боржником.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року N 6 (в редакції від 30 червня 1978 року N 5).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області Бурачковської Тетяни Петрівни відхилити. Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року в даній справі залишити без змін .

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк Судді: Я.Д.Горблянський

Р.Й.Матківський