Провадження № 2/470/346/15
Справа № 470/974/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.10.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, станом на 31.05.2015 року його заборгованість складає 15655 грн. 49 коп., частина з якої у розмірі 10989 грн. 13 коп. стягнута рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02.04.2012 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість досягнення в сумі 5495 грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог заперечували з тих підстав, що виконавче провадження за попереднім рішенням суду про стягнення заборгованості закрито 29.07.2013 року, у звязку з його повним виконанням, а отже нарахування позивачем штрафних санкцій є незаконним.

Оскільки від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2006 року відповідач звернувся до Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач, із заявою на підставі якої йому було надано кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів банку, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача ( а.с.12 на звороті).

За п.6.5 розділу 6 Умов і Правил надання банківських послуг (далі Умов) відповідач зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених вказаним Договором.

В силу п. 8.6 розділу 8 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31 травня 2015 року у нього утворилась заборгованість в сумі 15655 грн. 49 коп., з яких: 7168 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 7698 грн. 24 коп.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 788 грн. 59 коп. - заборгованість за пенею та комісією; та штрафи - 500 грн. - штраф (фіксована частина); 788 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ц обставини.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02.04.2012 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до відповідача було задоволено частково. Стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 28 лютого 2011 року в розмірі 10 898 грн. 13 коп., з яких 7168 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом та 3729 грн. 47 коп. заборгованості за відсотками, та судові витрати на загальну суму 208 грн. 98 коп. Відмовлено у стягненні комісії у розмірі 1075 грн. 35 коп. та штрафів на суму 1098 грн. 67 коп. Рішення суду набрало законної сили 15 червня 2012 року ( а.с.5-6).

29 липня 2013 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березнегуватського районного управління юстиції було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-223/2011 виданого 15.06.2012 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанку» з відповідача боргу в сумі 11107 грн. 11 коп. у звязку зі сплатою боргу у повному обсязі (а.с.34). Згідно платіжного доручення №772 від 31 липня 2013 року заборгованість сплачена відповідачем була зарахована на рахунок позивача 29 травня 2014 року, але всупереч вказаному вище рішенню суду про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, була направлена Банком на погашення заборгованості за відсотками, комісією та пенею (а.с.68).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання встановлюється законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до повернення позики. З огляду на викладене, відповідач зобовязаний сплатити Банку відсотки за користування кредитом з 28 лютого 2011 року по 29 травня 2014 року, однак в межах заявлених позивачем позовних вимог, з вирахуванням розміру відсотків стягнутих рішенням суду від 02.04.2012 року (7698 грн. 24 коп. 3729 грн. 47 коп.). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню відсотки в розмірі 3968 грн. 77 коп.

Оскільки умовами кредитного договору (п.6.5 розділу 6 Умов) передбачені зобовязання відповідача по сплаті комісії, розмір якої визначений Тарифами та складає 1% від загальної суми заборгованості, однак не менше 10 грн., на користь позивача підлягає стягненню комісія у розмірі зазначеному у позові -788 грн. 59 коп.

Враховуючи те, що відповідачем та його представником не було подано заяви про застосування строку позовної давності до вимог Банку про сплату штрафу, з відповідача на користь позивача слід стягнути штраф - 500 грн. (фіксована частина). Оскільки нарахування його процентної складової в сумі 237 грн.87 коп. (у розмірі 5% від суми заборгованості) не відповідає змісту ч.2 ст.549 ЦК України та сутності застосування штрафу, як способу забезпечення виконання зобов'язання, такі позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 30.10.2006 року в розмірі 5257 грн. (пять тисяч двісті пятдесят сім) грн. 36 коп., з яких: заборгованість по процентам - 3968 грн. 77 коп.; заборгованість по комісії - 788 грн. 59 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. на поточний рахунок 3111 в ПАТ КБ «Приватбанк», , МФО 305299.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. - на поточний рахунок 3111 в ПАТ КБ «Приватбанк», , МФО 305299.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова