У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на її користь матеріальну шкоду з ОСОБА_4 в розмірі 1 672 грн, а також моральну шкоду: з ОСОБА_4 в розмірі 300 000 грн, з ОСОБА_5 - 300 000 грн та з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») - 5 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 14 жовтня 2011 року ОСОБА_4, керуючи належним ОСОБА_5 автомобілем, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6, сина позивачки, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС».

Вказала, що за фактом ДТП порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Посилаючись на те, що їй спричинена матеріальна шкода, яка полягає у витратах на поховання та придбання супутніх товарів, а також моральна шкода, оскільки втрата сина призвела до стійких душевних переживань та погіршення її здоров'я, у зв'язку із чим просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 7 450 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» моральну шкоду в розмірі 2 550 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_3, задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року в частині вирішення вимог про відшкодування матеріальних збитків змінено, виключено посилання на ст. 1200 ЦК України.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 27 450 грн 00 коп.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 27 450 грн 00 коп., а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 7 450 грн 00 коп. змінити, стягнувши моральну шкоду у розмірі 1 450 грн.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, виходив з того, що завдана матеріальна шкода не підтверджена документально, а також із відсутності доказів матеріальної підтримки загиблим сином своїй матері; частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн, суд виходив з того, що відповідач як учасник ДТП і володілець автомобіля - джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати позивачу моральну шкоду незалежно від його вини, дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 7 450 грн, а зі страхової компанії 2 550 грн відповідно до визначеного законом ліміту.

Суд апеляційної інстанції, виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на ст. 1200 ЦК України та збільшуючи розмір стягнутої з ОСОБА_4 моральної шкоди, врахував, що відшкодування витрат на поховання передбачено ст. 1201 ЦК України; при цьому з урахуванням конкретних обставин справи, вимог розумності та справедливості дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 27 450 грн.

Судові рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 та стягнення моральної шкоди з ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_5 заявником не оскаржуються, тому на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 жовтня 2011 року в м. Києві по вул. Шевцова сталася ДТП за участю автомобіля «Фольксваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6, внаслідок чого після отриманих ушкоджень ОСОБА_6 помер на місці ДТП.

Постановою слідчого СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 15 жовтня 2011 року порушено кримінальну справу за фактом ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а. с. 5).

25 лютого 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0000194 за ч. 2 ст. 286 КК України (2001) з приводу скоєння наїзду на пішохода ОСОБА_6, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці ДТП.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_6 його матір'ю є ОСОБА_3 (а. с. 7).

Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі поліса № АА/6950525 із встановленим лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, в розмірі 100 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000 грн; франшиза - 0 грн.

Страховою компанією виплачено страхове відшкодування ОСОБА_7 в сумі 1 500 грн на відшкодування витрат, пов'язаних із похованням (а. с. 10, 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов'язання. До них належать: моральна (немайнова) шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина.

Частина 2 статті 1167 ЦК України також закріплює випадки відповідальності за завдану моральну шкоду незалежно від наявності вини особи, діями якої вона завдана, зокрема, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього моральної шкоди, ОСОБА_4 посилався на ст. 1167, ч. 5 ст. 1187, ст. 1193 ЦК України щодо зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого, а також необхідності встановлення його вини у скоєнні ДТП, що досліджується в кримінальному провадженні № 0000194.

Проте, враховуючи, що моральну шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що останній в силу ч. 2 ст. 1167 ЦК України має відповідати за завдану моральну шкоду незалежно від наявності вини.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності правових підстав для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди належним чином мотивовані та обґрунтовані.

Разом із цим за змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вказане колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, яка була завдана позивачу, виходив з підстав пред'явлення позову, з'ясував характер правовідносин сторін, урахувавши наявність підстав для відповідальності відповідача за завдану моральну шкоду, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у визначеному судом розмірі - у сумі 27 450 грн.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська