АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року первісний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою та рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 20.08.2015 року та рішення суду від 20.08.2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник АКБ «Легбанк» заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали та рішення суду, та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаний позов був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та додатковими угодами до нього.

Ухвалою суду від 20 серпня 2015 року первісний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та додатковими угодами до нього, залишений без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1ст. 207 ЦПК України.

Залишаючи позов без розгляду суд виходив з того, що справа призначалась до розгляду по суті неодноразово. В судові засідання, призначені на 04.08.2015 року, 20.08.2015 року, представник позивача за первісним позовом вдруге підряд не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. З заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача за первісним позовом, в судові засідання призначені на 04.08.2015 року, 20.08.2015 року позивач до суду не звертався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судом вірно застосовані положення ч. 3 ст. 169 ЦПК України та п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд виходив з наступного.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що до нього з позовом звернулось Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Легбанк», пославшись на неналежне виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору №04-08-13КФ від 25.03.2013 року разом з додатковими угодами від 31.07.2013 року, від 23.07.2013 року, від 06.08.2013 року, від 18.03.2014 року із строком повернення кредиту - 18 березня 2015 року, що призвело до утворення заборгованості в сумі 4 038 575,89 грн.

12 грудня 2013 року між ПАТ «Легбанк», з одного боку, та ОСОБА_1, з іншого боку, було укладено договір банківського вкладу № 2216-ДД-13-Гарантований VIP, вкладний рахунок НОМЕР_1. Згідно умов цього договору позивач 12 грудня 2013 року зробив внесок на вкладний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Легбанк» в сумі 5 642 000, 00 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору банківського вкладу №2216-ДД-13-Гарантований- VIP Вкладний рахунок НОМЕР_1 від 12.12.2013 року та параметрів банківського вкладу цього договору позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 5 642 000,00 грн., дата повернення вкладу 17 грудня 2014 року, процентна ставка 21% річних.

Тобто, позивач набув статус кредитора відповідача за Договором №2216-ДД- 13-Гарантований- VIP Вкладний рахунок НОМЕР_1 від 12.12.2013 року у сумі 5 642 000,00 грн.

У зв'язку із прийняттям Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2014 року №133 щодо здійснення тимчасової адміністрації та призначення Коваленка О.В. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Легбанк», та закінченням терміну дії депозитного договору №2216-ДД-13-Гарантований-VIP Вкладний рахунок НОМЕР_1 від 12.12.2013 року, позивач 02 лютого 2015 року звернувся з письмовою заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Легбанк» про повернення основної суми вкладу в сумі 5 642 000, 00 грн., та нарахованих відсотків на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Легбанк» з ринку в сумі 548 594, 95 грн.

Тобто, позивач у встановленому законом порядку у якості кредитора Банку письмово звернувся до відповідача з вимогою повернення основної суми вкладу за Договором №2216- ДД-13-Гарантований-УІР Вкладний рахунок НОМЕР_1 від 12.12.2013 року в сумі 5 642 000,00 грн. та нарахованих відсотків.

Одночасно, оскільки ПАТ «Легбанк» звернувся до суду із вимогою про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №04-08-13КФ від 25.03.2013 року у сумі 4 038 575,89 грн., то позивач набув також статус боржника Банку.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що у правовідносинах, які виникли між ОСОБА_1 та ПАТ «Легбанк», відбулося поєднання в особі ОСОБА_1 боржника і кредитора Банку в грошовому зобов'язанні, у зв'язку з чим зобов'язання ОСОБА_1 перед Банком в сумі 4 038 575,89 грн. є припиненими.

З огляду на положення ст. 606 ЦК України позивач просить суд визнати припиненим зобов'язання ОСОБА_1 перед ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» за Кредитним договором №04-08- 13КФ від 25.03.2013 року разом з додатковими угодами до нього в частині заборгованості за кредитом у розмірі 4 038 575, 89 грн. у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, та визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» права на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №04-08-13КФ від 25.03.2013 року разом з додатковими угодами до нього.

Судом встановлено, що 25 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Легбанк» було укладено кредитний договір № 04-08-13КФ. Згідно умов кредитного договору та додатковими угодами до нього від 23 липня 2013 року, 31 липня 2013 року, 06 серпня 2013 року, 18 березня 2014 року Банк зобов'язався відкрити позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі 5 400 000 грн., на особисті потреби, на строк до 17 березня 2015 року із сплатою 20 процентів річних (а.с. 9-20).

Відповідно до розрахунку ПАТ «Легбанк», внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору та додаткових угод до нього, утворилась заборгованість у сумі 4 038575,89 грн.

В свою чергу, 12 грудня 2013 року між ПАТ «Легбанк», з одного боку, та ОСОБА_1, з іншого боку, було укладено договір банківського вкладу № 2216-ДД-13- Гарантований VIP, вкладний рахунок НОМЕР_1. Згідно умов цього договору позивач 12 грудня 2013 року зробив внесок на вкладний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Легбанк» в сумі 5 642 000,00 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору банківського вкладу №2216- ДД-13-Гарантований-VIP Вкладний рахунок НОМЕР_1 від 12.12.2013 року та параметрів банківського вкладу цього договору позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 5 642 000,00 грн., дата повернення вкладу 17 грудня 2014 року, процентна ставка 21% річних (а. с. 134).

02 лютого 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Легбанк» про повернення основної суми вкладу в сумі 5 642 000,00 грн., та нарахованих відсотків на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Легбанк» з ринку в сумі 548 594, 95 грн. (а.с. 133).

Позивач вважає, що у правовідносинах, які виникли між ним та ПАТ «Легбанк», відбулося поєднання в особі позивача боржника і кредитора Банку в грошовому зобов'язанні, у зв'язку з чим, зобов'язання ОСОБА_1 перед Банком в сумі 4 038 575,89 грн. є припиненими.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки ОСОБА_1 не набув статусу кредитора у грошовому зобов'язанні за кредитним договором від 25.03.2013року № 04-08-13КФ щодо повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів в сумі 4 038 575, 89 грн. зобов'язання не є припиненими.

Вказане право вимоги могло бути набуте шляхом уступки ПАТ «Легбанк» на користь ОСОБА_1 права вимоги повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів в сумі 4 038 575, 89 грн. і виключно за кредитним договором від 25.03.2013 року № 04- 08- 13КФ, чого не відбулось. У даному випадку ОСОБА_1 є боржником і кредитором за різними зобов'язаннями, що унеможливлює поєднання боржника і кредитора в одній особі, та унеможливлює припинення зобов'язання на підставі ст. 606 ЦК України.

Також судом встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2014 року № 133 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк» запроваджено строком на три місяці з 28.11.2014року по 27.02.2015року. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.02.2015 №41 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Легбанк» терміном до 27.02.2016року . (а.с. 151).

Тобто, з 28.11.2014 року погашення заборгованості за зобов'язаннями ПАТ «Легбанк» здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статтею 52 якої передбачено, що задоволення вимог кредиторів відбувається в установленій черговості відповідно до вказаної норми, і не може порушувати черговість задоволення вимог кредиторів банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що залишаючи первісний позов без розгляду суд порушив права позивача по зустрічному позову, оскільки зустрічний позов неможливо розглядати без первісного позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач ОСОБА_1 відповідно до закону не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав незалежно від наявності будь - яких первісних позовів.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно залишено без розгляду позовну заяву ПАТ«Легбанк» до ОСОБА_1, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд діяв відповідно до приписів ч. 3. ст. 169 ЦПК України та п.3 ч. 1 ст.207 ЦПК України .

Доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом положень статті 606 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Правовим висновком Верховного Суду України у справі № 3-112гс11, який є обов'язковим для всіх судів відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, роз'яснено, що відповідно до ст.ст. 91, 93, 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у справі від 16 вересня 2015 року № 6-43цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України роз'яснено, що відповіднодостатті606 ЦивільногокодексуУкраїнизобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Зазначенапідставаприпиненняцивільно-правового зобов'язання відноситьсядогрупипідстав, щоненалежатьдоправочинівінезалежатьвідволісторін.

Стаття 606 Цивільного кодексу України застосовується судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов'язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб'єктів правовідношення у зв'язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб'єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов'язання не залежатиме від волі сторін.

Отже, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали суду та на правильність ухваленого у справі рішення суду.

Оскільки ухвала суду про залишення позову ПАТ «Легбанк» постановлена з дотриманням норм процесуального права, рішення суду за позовом ОСОБА_1 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали та рішення суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року- залишити без змін.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: