АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6027/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1197/К/15 Літвіненко Н.А.
Категорія - 5 ( І ) Суддя-доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А.,Чорнобука В.І.

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 травня 1977 року на підставі рішення Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу ОСОБА_4 отримав земельну ділянку для будівництва гаража на дворовій території будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За життя він розробив проектну документацію та збудував гараж НОМЕР_1.

У грудні 1994 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті гаражем користувалась його дружина ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За життя ОСОБА_5, заповідала все своє майно позивачу. Нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж АДРЕСА_1, відмовила у зв'язку з відсутню правоустановчих документів на гараж НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що позивач відкрито користується гаражем та бажає його продати, але не може цього зробити у зв'язку з відсутністю на нього правоустановчих документів, після уточнення позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на гараж АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що судом не врахована наявність підстав для визнання за нею права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344ЦК України.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Позивач ОСОБА_3 належним чином про час та місце розгляду справи повідомлена, про що свідчить підпис на зворотному поштовому повідомленні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Дзержинської районної у місті ради від 13.05.1977 р. виділено земельну ділянку під будівництво металічного гаража-стоянки, по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , зобов'язано оформити технічну документацію протягом місяця, здійснивши будівництво з додержанням всіх будівельних та протипожежних заходів. Строк будівництва 6 місяців ( а.с.12).

Відповідно до Постанови державного нотаріуса від 15.07.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, що розташований в АДРЕСА_1 (дворова територія), гараж НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_5 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу ( а.с.6).

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що за життя ОСОБА_4 не оформив правоустановчі документи на гараж, тому правові підстави для визнання права власності за позивачем відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалась на те, що її мати ОСОБА_5 вільно володіла гаражем з 1994 року, після смерті якої у 2012 році відкрилась спадщина, тому, посилаючись на ст. 344 ЦК України просила суд визнати за нею право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною другою статті 344 ЦК України передбачено право особи, яка заявляє про давність володіння, приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Як убачається з матеріалів справи, побудував спірний гараж, на який позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, батько позивача - ОСОБА_4, якому рішенням Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу у 1977 році була виділена земельна ділянка. Після його смерті фактично прийняла спадщину його дружина - мати позивача ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на спірний гараж їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю право установчих документів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, висновок суду про відсутність правових підстав для визнання за позивачем ОСОБА_6 права власності на гараж, що відноситься до спадкової маси за набувальною давністю, є правильним.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: