Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_6 про стягнення збитків та неустойки в примусовому порядку відповідно до договору про фінансовий лізинг, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулось до суду з указаним позовом, в якому, вказуючи на неналежне виконання ОСОБА_6 умов укладеного між ними договору про фінансовий лізинг від 13 жовтня 2011 року № 00003725, просило стягнути з останнього 110 765,21 грн, з яких 46 564,33 грн - збитки, 615,24 грн - штраф, 57 882,58 грн - неустойка у подвійному розмірі та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 40 861,27 грн завданих збитків та штраф у розмірі 615,24 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, в даному касаційному провадженні предметом перегляду є задоволені апеляційним судом вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 40 861,27 грн та штрафу в розмірі 615,24 грн, а тому в решті рішення апеляційного суду відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що 13 жовтня 2011 року між ТОВ «Порше Лізинг України» і ОСОБА_6 було укладено договір про фінансовий лізинг, згідно з яким позивач передав відповідачу автомобіль за умови сплати періодичних лізингових платежів з переходом у майбутньому цього об'єкту у власність лізингоотримувача.

У зв'язку з тим, що відповідачем систематично порушувались терміни сплати лізингових платежів, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому, зокрема, просив на підставі ст. 22 ЦК України стягнути з відповідача збитки у розмірі 40 861,27 грн, які були понесені позивачем у звʼязку з необхідністю супроводження процесу стягнення заборгованості за вказаним договором про фінансовий лізинг у досудовому та судовому порядку. Для цього позивачем були залучені спеціалізовані організації: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитекспрес Юкрейн Ел. Ел. Сі.», товариство з обмеженою відповідальністю «Орум» та товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі», на оплату послуг яких позивачем і були витрачені вказані кошти у розмірі 40 861,27 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати у розмірі 40 861,27 грн підлягають стягненню з відповідача.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Зі змісту договорів, укладених ТОВ «Порше Лізинг України» з ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел. Ел. Сі.», ТОВ «Орум» та ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», вбачається, що предметом цих договорів є надання юридичних послуг.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звʼязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у звʼязку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звʼязку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Проте апеляційний суд на вказані вимоги закону уваги не звернув та не встановив, яким чином за встановлених обставин справи понесені позивачем витрати у розмірі 40 861,27 грн, які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не встановлено причинний звʼязок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки.

Крім того, колегія суддів не може погодитися й з висновком апеляційного суду в частині стягнення штрафу в розмірі 615,24 грн.

Так, відповідно до п. 8.3.1 укладеного сторонами договору про фінансовий лізинг від 13 жовтня 2011 року, якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж на 10 робочих днів ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, ТОВ «Порше Лізинг Україна» надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку якщо лізингоодержувач не здійснить оплату в указаний термін ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку за п. 12.6.1 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобовʼязань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру у подальшому виконувати свої зобовʼязання за цим контрактом.

У п. 20.5 вказаного договору визначено, що всі повідомлення сторони відправляють за адресою вказаною в контракті, в письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта» або курʼєрської служби (у випадку відправлення повідомлення поштою або курʼєром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», курʼєрської служби (у випадку відправлення повідомлення курʼєром або поштою).

Таким чином, надіслання відповідно до п. 8.3.1 договору кожної вимоги повинно бути підтверджено у порядку, визначеному п. 20.5 договору.

Крім того, третім може вважатися нагадування за наявності доказів доставлення згідно з п. 20.5 договору першого та другого нагадування.

Згідно з п. 8.2.2 договору від 13 жовтня 2011 року у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні санкції, зокрема, штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг України» (п. 8.3.1 договору): еквівалент 15 дол. США за першу вимогу, еквівалент 20 дол. США за другу вимогу, еквівалент 25 дол. США за третю вимогу (якщо лізингодавець вирішив надіслати таку третю вимогу).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 615,24 грн за направлення позивачем на підставі п. 8.3.1 договору трьох «третіх» нагадувань у еквіваленті 25 дол. США, апеляційний суд не вказав, якими доказами підтверджено отримання відповідачем першого та другого нагадування та підстави для направлення трьох третіх повідомлень, у той час як направлення третьої вимоги дає лізингодавцю право в односторонньому порядку відмовитися від договору.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська