Справа № 474/823/15-ц.
Провадження № 2/474/293/2015 року.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.15 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

У складі головуючого судді Тихоненко М.І.

При секретарі судового засідання Степанову В.В., відповідача ОСОБА_1, розгляянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Врадіївка цивільну справу за позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року.

В С Т А Н О В И В:

26.08.2015 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до Врадіївського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № від 13.12.2011 року.

Позивач зазначив, що 13.12.2011 року між ПАТ «ОТР Банк» та ОСОБА_1 було укладений договір № у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 15 950 грн., з кінцевим строком повернення 13.08.2013 року. Проте ОСОБА_1 умови договору виконував з істотним порушенням, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи поточні щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило винекнення простроченої заборгованості за договором кредиту. 06.03.2013 року між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 08/03/2013, відповідно до умов якого ПАТ «ОТР Банк» відпустив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своєї вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТР Банк». В порушення вимог умов договору ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням умов договору у ОСОБА_1 станом на 06.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 15 513,35 грн., яка складається: 11 130,35 грн.- заборгованість по тілу кредиту; 4 383,01 грн. прострочені відсотки за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув статусу нового кредитора за договором кредиту № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ОСОБА_1 Посилаючи на зазначене позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з»явився, але надав на адресу суду клопотання про розгляд даної цивільної справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та зазначив, що в дійсності 13.12.2011 року між ним та ПАТ «ОТР Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1. По умовам даного споживчого кредиту він повернув ПАТ «ОТР Банк» всю суму коштів, передбачених умовами даного споживчого кредиту, частина квитанцій від сплати платежів по кредиту у нього збереглося. У вересні 2015 року з позовної заяви за позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» до нього, як позичальника за споживчим кредитом № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року, укладеного між ним та ПАТ «ОТР Банк», яка надійшла на його адресу йому стало відомо, що відповідно до договору факторингу між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув прав кредитора за споживчим кредитом № НОМЕР_1. Однак заявлені позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» є безпідставними. Оскільки, надаючи в додатку до позовної заяви договір факторингу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», позивач не додав в додатку справу боржника з оригіналом споживчого кредиту № НОМЕР_1, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ОСОБА_1, а тому із вказаного договору факторингу не вбачається підтвердження того, що саме за споживчим кредитом № НОМЕР_1 ПАТ «ОТР Банк» відпустив право вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна». Зазначаючи про його заборгованість, як відповідача по справі за споживчим кредитом № НОМЕР_1, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надає жодного розрахунку розміру заборгованості по тілу кредиту, прострочених відсоткам за користування кредитом, тощо. У відповідності до вимог закону «Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» кожна юридична особа повинна щороку підтверджувати у державній реєстраційній службі своє існування, натомість ТОВ «Росвен Інвест Україна» надано виписку з ЄДРПОУ про реєстрацію ТОВ «Росвен Інвест Україна», як юридичної особи, яка датована 25.09.2012 року, що не є належним та допустимим доказом існування самого ТОВ «Росвен Інвест Україна», та як наслідком цього, що дане товариство може бути позивачем по даній справі. Також, позивачем не надано належним чином завіренної копії свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Росвен Інвест Україна», як фінансової установи. При даних обставинах ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надало будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, не зважаючи на неодноразові вимоги суду направити свого представника в суд з відповідними доказами на підтвердження заявлених позовних вимог, позивач не направив свого представника, що свідчить про те, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» є колекторською компанією, яка не може бути кредитором за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 та позивачем по даній справі.

Аналізуючи докази надані сторонами, суд дійшов до наступного висновку:

-13.12.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТР Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1. За умовами якого банк для придбання товару та послуг надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та правил кредитування,а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, Інші платежі визначені кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невідємлемою частиною, а також виконувати умови договору. Згідно умов договору, п. 1.1,1.3.1 загальна сума кредиту складає 15 950 грн., розмір процентної ставки 0,01% річних, строк кредиту 20 місяців, датою надання кредиту позичальнику є 13.12.2011 року.

-06.03.2013 року між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторінгу № 08/03/2013, згідно умов якого п.1.1 клієнт (кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржником в розмірі портфеля заборгованості.

-В судовому засіданні ОСОБА_1 було надано сім квитанцій на погашення заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 на загальну суму 7 888 грн.

- 29.05.2015 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» на адресу ОСОБА_1 надіслана письмова «вимога про погашення простроченої заборгованості» про усунення порушення по погашенню простроченої заборгованості по кредиту не пізніше 30 днів з моменту отримання письмового повідомлення.

Суд вважає, що між сторонами виник спір із кредитних правовідносин.

Відповідно до приписів ст. ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими передбачено, що зобовязання мають виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до вимог статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценті, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти.

В судовому засіданні при дослідженні доказів та зясувань обставин справи з пояснень відповідача ОСОБА_1 було встановлено, що 13.12.2011 року між ним та ПАТ «ОТР Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1. По умовам даного споживчого кредиту він повернув ПАТ «ОТР Банк» всю суму коштів заборгованості, які він був зобовязаний повернути по умовам даного споживчого кредиту. При цьому частина квитанцій по сплаті платежів по кредиту у нього збереглася, а інша ні. В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 була надана частина квитанцій по сплаті платежів по кредиту, які у нього збереглися. Всього ОСОБА_1 було надано квитанцій по сплаті платежів по даному кредиту на загальну суму 7 888 грн.

Водночас, позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог було надано на адресу суду лише один витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору факторінгу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна». В даному витязі викладена наступна інформація: «ПІП ОСОБА_1. ІПН - НОМЕР_2. Адреса реєстрації Миколаївська обл., Врадіївський р-н, с.м.т. Врадіївка, вул. Чкалова, буд. 31. №/серія паспорту ЕО 931508. Місце видачі паспорту - Врадіївський РВ УМВС України в Миколаївській області. Номер кредитного договору - № НОМЕР_1. Дата кредитного договору 13.12.2011 року. Прострочена заборгованість по тілу кредиту 11 130,35 грн.; просрочена комісія - 0 грн.; просрочені відсотки за користування кредитом 4 383,01 грн.; пеня 0 грн.; загальна сума заборгованості за кредитним договором -15 513,36 грн. Даний витяг не скріплений ніким з посадових осіб та не завірений печаткою ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні фактів, позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог на адресу суду було надано лише один витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору факторінгу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна». З відображенням в даному витягу заборгованості по кредитному договору № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року. Яка складається з наступних показників: 11 130,35 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4 383,01 грн.- просрочені відсотки за користування кредитом; 0 грн. - просрочена комісія; 0 грн.- пеня; 15 513,36 грн. - загальна сума заборгованості за кредитним договором. При цьому даний витяг не був скріплений ніким з посадових осіб та не завірений печаткою ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Суд не бере до уваги витяг з реєстру передачі прав вимоги до договору факторінгу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» та відхиляє даний витяг, як доказ по справі. Оскільки даний витяг не скріплений підписом посадових осіб, чи уповноваженою особою ТОВ «Росвен Інвест Україна» та не завірений печаткою ТОВ «Росвен Інвест Україна», а тому не є документом, що засвідчує факт наявності заборгованості по даному кредитному договору. З врахуванням зазначеного, суд вважає наданий позивачем даний витяг з реєстру неналежним доказом та не бере його до уваги по вищенаведеним підставам.

З метою зясування наявності та розміру заборгованості по договору споживчого кредиту № НОМЕР_1 у відповідача, судом була винесена ухвала від 16.11.2015 року та зобовязано ТОВ «Росвен Інвест Україна» надати до 25.11.2015 року на адресу суду довідку - розрахунок по договору № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТР Банк» щодо наявності заборгованості станом на 06.03.2013 року. Цього ж дня, 16.11.2015 року вказана ухвала в електронному вигляді була направлена на електронну адресу позивача. 25.11.2015 року на електронну адресу суду позивачем було направлено розрахунок заборгованості за договором кредиту № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року ОСОБА_1 Зі змісту даного розрахунку вбачається, що загальна заборгованість станом на 04.03.2013 року складає 1 137,86 грн., яка складається з наступних показників: 8 776,44 грн. тіло кредиту; 0,35 грн. відсотки; 2 361,07 грн. комісія. Даний розрахунок також не скріплений та не завірений печаткою ТОВ «Росвен Інвест Україна» та не відповідає критеріям офіційного документу. При цьому сам розрахунок, який 25.11.2015 року надійшов на адресу суду суперечить змісту позовних вимог. Оскільки, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість станом на 06.03.2013 року, яка складається з наступних показників: 11 130,35 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4 383,01 грн.- просрочені відсотки за користування кредитом; 0 грн. прострочена комісія; 0 грн.- пеня; 15 513,36 грн. - загальна сума заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що розрахунок заборгованості за договором кпредиту № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року ОСОБА_1, направлений позивачем на адресу суду 25.11.2015 року не відповідає критеріям офіційного документу та суперечить змісту самих позовних вимог, то при даних обставинах суд вважає даний розрахунок неналежним доказом та не бере його до уваги.

Таким чином, при даних обставинах позивачем не надано будь - яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 13.12.2011 року в сумі 15 513,36 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: