Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Волноваський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мохова Є.І.,

при секретарі Бридня О.Л..

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18.11.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 На підставі рішення правління колгоспу "Родина" від 08.05.1962 року ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка в розмірі 2500 кв.м., для будівництва житлового будинку. Рішенням общіх зборів колгоспників рішення правління колгоспу " Родина" затверджено. В 1965 року земельна ділянка була виділена в натурі. В 1968 року видано дозвіл на будівництво робіт. Для будівництва був виданий генеральний план застройки. В 1976 року Волноваським БТІ була виготовлена технічна документація на будинок. Всі виготовлені документи виконані на ОСОБА_5. По невідомим причинам батько позивачки ОСОБА_5 свідотцтво про право власності на колгоспний двір не отримав.

01.12.2010 року ОСОБА_5 залишив заповіт, згідно якого житловий будинок АДРЕСА_1 він заповідає доньці ОСОБА_1, а земельну ділянку, загальною площею 6,910 га, розташованої на території Новотроїцької сільської ради заповідає сину ОСОБА_4.

Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по закону після смерті батька, але в видачі свідотцтва на спадщину за законом було відмовлено, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно на ім"я померлого. Відповідачі відмовились від спадщини на користь позивачки, других спадкоємців нема.

З огляду на це, позивачка вважає єдиним способом захисту її законних прав і інтересів це визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно.

Позивач для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, повністю підтримує свої вимоги та просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача, просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача, просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог позивачки, просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 виданого Новотроїцькою посілковою радою, НОМЕР_1 ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Згідно свідотцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1, 25.08.1984 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 шлюб і прийняла прізвище чоловіка " ОСОБА_1".(а.с.6).

ОСОБА_5 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим 14.12.2010 року виконкомом Новотроїцької селищної ради (а.с.23 ).

01.12.2010 року ОСОБА_5 залишив заповіт, згідно якого житловий будинок АДРЕСА_1 він заповідає доньці ОСОБА_1, а земельну ділянку, загальною площею 6,910 га, розташованої на території Новотроїцької сільської ради заповідає сину ОСОБА_4.(а.с.8).

Згідно рішення загальних зборів колгоспників "Родина" від 29.06.1962 року рішення правління колгоспу " Родина" було затверджено. (а.с.20).

25.09.1965 року земельна ділянка загальною площею 2500 кв.м. розташованої по АДРЕСА_1 була виділена в натурі ОСОБА_5.(а.с.21).

25.09.1968 року виконавчий Комітет Новотроїцької селищної ради видав ОСОБА_5 дозвіл на виробництво робіт.(.а.с.19).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на його майно.

Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 120 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних про відносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ЦК УРСР).

Таким чином станом на 1962 рік вказаний жилий будинок мав статус колгоспного двору.

Згідно технічного паспорту на вказаний жилий будинок, він збудований у 1976 році.

На час возведення спірного жилого будинку діюче на той час законодавство в тому числі і цивільний кодекс УРСР, який введено в дію з 1 лютого 1923 року не вимагало обов'язкової реєстрації права власності., а тому записи у погосподарських книгах підтверджують право власності ОСОБА_5 на спірний житловий будинок.

Таким чином, суд доходить висновку, про те, що спірний жилий будинок було збудовано на земельній ділянці виділеної колгоспом для цієї мети із земель колгоспу у відповідності до діючого на той час законодавства.

Також суд враховує інформаційний лист Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування», в якому зазначено про те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами).

Після її смерті позивач, як донька померлого у відповідності з положеннями ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, а тому вона може претендувати на отримання спадщини після його смерті.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка постійно проживала разом зі спадкоємцем однією сім'єю за адресою : АДРЕСА_1 та після його смерті не зверталася до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, а тому вона є особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 в установленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1.(а.с. 9-11).

Спадкове майно складається із житлого будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1. Згідно технічної документації КП "Волноваського БТІ" житлова площа будинку складає 32,40 кв.м., загальна площа 60,30 кв.м.(а.с.16).

Таким чином, єдиною перешкодою для оформлення за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно є відсутність правовстановлюючого документу на право власності на спірний жилий будинок на ім'я спадкодавця ОСОБА_5, який не отримав свідоцтво про власність та не зареєстрував його на той час в бюро технічної інвентаризації у відповідності з Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року .

Також суд враховує , що на час забудови спірного жилого будинку той час в 1960 році законом не вимагалось оформлення право власності шляхом отримання свідоцтва про право власності та реєстрацію цього права.

Виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарські будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_1

Керуючись статями 120, 123 ЦК УРСР ст. 328, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 60,30 кв.м, житловою площею 32,40 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що залишився після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оригінал рішення знаходится в справі № 2/221/1453/2015 та зберігається в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Волноваським районним судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Є.І.Мохов