Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/6137/14-ц Головуючий у 1-й інст. Щербак Д. С.
Категорія 17 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівський пивоварний завод» до ОСОБА_2, третя особа Державна служба інтелектуальної власності України про дострокове часткове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівський пивоварний завод», Державна служба інтелектуальної власності України, третя особа державне підприємство «Український інститут промислової власності» Міністерства освіти та науки України про заборону використання словесного позначення товару, зобовязання припинити порушення права власності на товарний знак та визнання свідоцтва на товарний знак частково недійсним,

встановила:

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бердичівський пивоварний завод» (далі ТОВ «Бердичівський пивоварний завод») звернулося до суду з позовом, в якому просило достроково частково припинити дію свідоцтва за № 64552, виданого Державною службою інтелектуальної власності України на ім'я ОСОБА_2 на знак для товарів і послуг «Старий Бердичів» щодо товарів 32 ОСОБА_3 класифікації товарів і послуг. Також, зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтво України на знаки для товарів і послуг та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність», що стосується знаку для товарів і послуг «Старий Бердичів» 32 ОСОБА_3 класифікації товарів і послуг.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив зобовязати ТОВ «Бердичівський пивоварний завод» припинити порушення його прав на товарний знак шляхом заборони використання словесного позначення товару «Старий Бердичів» при використанні ним товарного знаку для товарів та послуг №78996 та зобовязати знищити виготовлені ним позначення товару, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на товарний знак №78996 в частині включення в назву товару словосполучення «Старий Бердичів». А також зобовязати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до свідоцтва №78996.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2015 року дані позовні заяви обєднані в одне провадження.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 вересня 2015 року позов ТОВ «Бердичівський пивоварний завод» задоволено частково. Достроково частково припинено дію свідоцтва за № 64552, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на ім'я ОСОБА_2 на знак для товарів і послуг «Старий Бердичів» щодо товарів 32 ОСОБА_3 міжнародної класифікації товарів і послуг. У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «Бердичівський пивоварний завод» відмовлено за безпідставністю. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю та недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Субєктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи (ст. 493 ЦК України).

Статтею 494 ЦК України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом.

Судом встановлено, що за повідомленням «Українського інституту промислової власності «Укрпатент» від 19.02.2007 року знак для товарів і послуг «Старий Бердичів» зареєстрований на ім'я фізичної особи ОСОБА_2, свідоцтво № 64552 від 17.07.2006 року, публікація оголошення відбулася в офіційному бюлетені Державного департаменту інтелектуальної власності України «Промислова власність» № 07/2006 від 17.07.2006 року.

Згідно свідоцтва № 78996 від 10.07.2007 року, виданого Державною службою інтелектуальної власності, товарний знак «Старий Бердичів» зареєстрований на імя юридичної особи ТОВ «Бердичівський пивоварний завод».

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» , якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва.

Використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

За змістом ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» , використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

За приписом пункту 4 статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема, є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, як-от обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, стосовно яких висунуто вимогу про припинення дії свідоцтва. Крім того, використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Якщо знак для товарів і послуг без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом трьох років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати, то це є достатньою підставою для дострокового припинення за рішенням суду дії свідоцтва на такий знак повністю або частково щодо відповідних товарів та/або послуг. Не підлягає достроковому припиненню дія свідоцтва у випадку, коли використання знака розпочалося або відновилося до подання позову.

На підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» ; такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо).

Разом з тим ОСОБА_2 не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виготовлення та розповсюдження саме як фізичною особою товарів 32 ОСОБА_3 міжнародної класифікації товарів і послуг на знак «Старий Бердичів».

Поширення на території України товарів із зображенням знака може бути підтверджено касовими чеками, квитанціями, накладними, іншими документами, що містять інформацію про найменування товару й місце його придбання, а в разі, коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи.

Саме лише укладення ОСОБА_2 договорів (у тому числі ліцензійних) щодо розпорядження майновими правами на знак для товарів і послуг не може вважатися використанням даного знака. Доказами використання певного позначення у відповідності з укладеним договором можуть виступати, зокрема, договори купівлі-продажу чи поставки товару, на якому розміщено знак, договори про розміщення рекламної продукції про такі товари на відповідних рекламних носіях тощо. Використання позначення може підтверджуватися й фактичними даними про використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва (доказами такого використання позначення мають бути такі ж документи, як і у випадку, якби власник знака використовував його у власній діяльності).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, з'ясувавши зміст вимог та заперечень сторін, належно оцінивши здобуті докази, суд першої інстанції, встановивши, що надані ОСОБА_2 на підтвердження факту використання спірної торгівельної марки протягом спірних трьох років докази не свідчать про вчинення ним у вказаний період дій з числа зазначених у ч.4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для дострокового часткового припинення дії свідоцтва про право власності на знак № 64552 у зв'язку з його невикористанням та відсутністю підстав для визнання частково недійсним свідоцтва №78996, а саме щодо словесного позначення «Старий Бердичів».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду є законним і обґрунтованим, доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді