УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Краматорської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, управління Держземагенства у м. Краматорську Донецької області, про відновлення порушеного права землекористування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 5 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4. звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 травня 1977 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних долях одноповерховий жилий дерев'янний будинок жилою площею 19,5 кв.м з надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 1 070 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 21 вересня 1977 року № 398 видано дозвіл ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на будівництво жилого будинку на земельній ділянці Краматорської міської ради по АДРЕСА_1. Їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 грудня 2003 року на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2. Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок АДРЕСА_2, складеного БТІ м. Краматорська 10 червня 2003 року житловий будинок («А-1») побудований у 1955 році, вбиральня «Д» у 1965 році, сарай («Г») у 1972 році на земельній ділянці площею 1140 кв.м. Зазначала, що у 2000 році при складанні «Плану зовнішніх меж землекористування» допущено технічну помилку при визначені розмірів суміжної з № 44 присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1 (яка відображена в «Плані зовнішніх меж землекористування» Державного акту на право постійного користування землею № 041878). Ця обставина визнається Управлінням Держкомзему у м. Краматорську. В разі застосування розмірів з технічною помилкою в «Плані зовнішніх меж землекористування» загальна площа присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 складе 1 103 кв. м. Наголошувала, що площа присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 складає 1 070 кв.м, а не 1 103 кв.м. Указувала, що неодноразово зверталась до Краматорської міської ради і Управління Держземагентства у м. Краматорську з проханням внести відповідні виправлення в Державний акт на право постійного користування землею і «План зовнішніх меж землекористування» присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, проте безрезультатно. На підставі викладеного, просила визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею № 041878, виданий 19 грудня 2000 року Краматорською Радою народних депутатів ОСОБА_6, ОСОБА_7; відновити межі між садибними ділянками у м. Краматорську по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 5 серпня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 3 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4. просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновок апеляційного суду щодо необхідності залучення до участі у справі у якості відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 є обґрунтованим та правильним. З уточненої позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона просить визнати недійсними державні акти про право власності на землю, видані на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відновити межу землекористування, таким чином виниклий спір зачіпає права та інтереси останніх, які до участі у справі залучені у якості третіх осіб. Оскільки відповідно до правил, встановлених главою 1 розділу V ЦПК України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою до належних відповідачів.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана