Справа № 521/8600/15-ц
Провадження № 2/521/4010/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.

при секретарі Малиш О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 25.01.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження 25.01.1997 року було зроблено запис №56. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З літа 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки, оскільки було втрачено почуття один до одного. На даний час вони мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Питання про проживання дітей ними погоджено, та діти проживають разом з позивачем.

Просить суд шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 25.01.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження 25.01.1997 року було зроблено запис №56, розірвати.

Позивач у судове засідання не зявився, надала суду заяву (вх. 23290 від 05.06.2015 року) з проханням справу розглянути у її відсутність та зазначила, що позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надав суду заяву (вх. 24282 від 12.06.2015 року) з проханням справу розглянути у його відсутність та зазначив, що проти позову не заперечує.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне.

Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 25.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження 25.01.1997 року було зроблено запис №56.

Від шлюбу сторони мають дітей доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом серії 1-ЖД № 177801 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом серії 1-ЖД № 156922.

Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного.

На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 105 ч.3, 112,113, 114 ч.2 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,11,88,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 29.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис № 56 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Леонов