Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/8503/14 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/2388/15 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Краснокутська О.М.

Дашковська А.В.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Амельченка Дем`яна Дем`яновича на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, Бердянський міський відділ УДМС України у Запорізькій області, про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 28.11.2012 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав у власність ОСОБА_6 832 000 грн., що еквівалентно 104 000 доларів США.

Додатковою угодою до договору позики від 21.12.2012 року внесено зміни, позику встановлено в розмірі 920 000 грн., що еквівалентно 115 000 доларів США, та визначено строк договору до 01.12.2013 року.

У забезпечення виконання договору позики між ним та ОСОБА_6 21.12.2012 року укладено договір іпотеки, предметом якого було визначено житловий будинок АДРЕСА_1 .

Умови договору позики від 28.11.2012 року, зі змінами внесеними додатковою угодою від 21.12.2012 року, у встановлений строк ОСОБА_6 належним чином не виконані, сума позики не повернута, тому у відповідності до п. 6.5.1. договору іпотеки від 21.12.2012 року, для задоволення вимог іпотекодержателя, 13.03.2014 року було здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ..

Вказував, що під час розгляду цивільної справи за його позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виселення стало відомо що в належному позивачу на праві власності житловому будинку зареєстровані відповідачі по справі та їх неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2004 р.н., ОСОБА_5 , 2009 р.н..

Посилаючись на вказані обставини, просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у здійснені права власності, визнано ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Амельченка Д.Д. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Повторно в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились треті особи, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та представник останньої ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до вимог ст.. ст.. 74-76 ЦПК України відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та представник останньої ОСОБА_9 повідомлялись про місце та час розгляду справи за адресою, яка міститься в матеріалах справи та яку зазначали самі названі учасники апеляційного розгляду.

Причини неявки в судове засідання відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не повідомили.

Судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 28 квітня 2015 року, на 26 травня 2015року., на 23 червня 2015 року повернулись із зазначенням причини невручення «закінчення терміну зберігання» ( а.с.114, 133-134, 139-140, 166-167,172-173).

Апеляційним судом приймались заходи щодо вручення судової повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 23 червня 2015 року через виконавчий комітет Бердянської міської ради, який повідомив суд про неможливість вручення судової повістки ( а.с.150, 158, 177-180).

Судові повістки про виклик представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 у судові засідання, призначені на 26 травня 2015року., на 23 червня 2015 року повернулись із зазначенням причини невручення «закінчення терміну зберігання» ( а.с.145-146 ).

Однак. представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 отримав судову повістку про виклик на судове засідання, призначене на 28 квітня 2015 року, отже обізнаний про те, що апеляційним судом переглядається судове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 рок за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Амельченка Д.Д. ( а.с.120)

Від ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року залишити без змін та письмова заява про розгляду справи за його відсутності (а.с.121-123; 147)

Інші учасники апеляційного розгляду повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.111-119; 128-131; 153- 157, 175).

Причин неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

Згідно зі ст.. 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Враховуючи те, що строки розгляду справи в апеляційному порядку, передбачені вищеназваної статтею сплили, клопотань від учасників апеляційного розгляду про продовження строку розгляду справи не надходило, колегія суддів у відповідності до вимог ч.5 ст.. 74 ЦПК України, ст.. 303-1, ст.. 305 ЦПК України ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які повідомлялись про місце та час розгляду справи та не прибули в судове засідання. Письмових заяв про зміну місця проживання від них не надходило.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 ..

За її згодою Бердянським МВ УДМС здійснено реєстрацію місця проживання її племінника ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_1 з малолітніми дітьми за вказаною адресою (а.с.10, 12).

21 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки в забезпечення виконання ОСОБА_6 договору позики від 28.11.2012 року та додаткової угоди до договору позики від 20.12.2012 року, за умовами яких іпотекодавець зобов`язалася повернути гроші іпотекодержателю у сумі 920 000 грн., що еквівалентно 115 000 доларів США у строк не пізніше 01 грудня 2013 року.

У відповідності до даного договору іпотекодежатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором позики отримати задоволення за рахунок майна житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Пунктом 6.5.1 вказаного договору іпотеки передбачено, що у відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель може згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань іпотекодавцем за договором позики. В цьому випадку цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (а.с.7 зворот).

13.03.2014 року право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі зазначеного договору іпотеки від 21.12.2012 року (а.с.5).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм цивільного процесуального закону, зазначені висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі є членами сім`ї наймача та мають всі права наймачів жилого приміщення згідно із ст. 64 ЖК України є неспроможними з огляду на наступне.
Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) на відміну від договору найму (оренди) житла ст.ст. 810, 814 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не набули самостійних прав на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо ст. 810 ЦК України, ст.ст. 61, 64 ЖК України).

Отже, у зв`язку з відсутністю договірних відносин з власником будинку та припиненням права власності ОСОБА_6 на будинок відповідачі втратили право користування цим будинком, оскільки їх права похідні від прав колишнього власника будинку, членом сім`ї якого вони були.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на наявність підстав у суду для зупинення провадження у справі, оскільки відповідач ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 м. Бердянськ, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 (а.с.59), довідкою командира військової частини НОМЕР_1 №233 від 17.12.2014 року (а.с.77), то вони також не заслуговують на увагу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, Закон України «Про введення воєнного стану», інші закони України.

Оскільки Указом Президента України від 17.03.2014 р. №303 «Про проведення часткової мобілізації» проголошена часткова мобілізація, застосування норм, встановлених п.3 ч.1 ст. 201 ЦПК України, як підставу для зупинення провадження у даній справі, є неправомірними.

Твердження апелянта про те, що договір іпотеки є нікчемним в частині обмеження права власника на реєстрацію місця проживання будь-яких осіб, є неприйнятними, оскільки ці обставини не відносяться до предмету доказування у суді першої інстанції, який вирішував спір відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК Країни.
Доводи апеляційної скарги про те, що новим власником житлового будинку не дотримані вимоги ст.. 39-40 Закону України «Про іпотеку», а саме новим власником не направлено відповідачам за один місць вимогу про виселення, не ґрунтується на законі, так як позовні вимоги заявлені про захист права власності позивача шляхом позбавлення відповідачів права користування спірною квартирою.
Інших доводів, які б були правовою підставою для прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.
Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Амельченка Дем`яна Дем`яновича відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:
Судді: