Ухвала

25 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Головне управління юстиції в Київської області, про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 24 листопада 2013 року у віці 83 роки помер її батько ОСОБА_6, який був важко хворий, потребував стороннього догляду та допомоги. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми померлого ОСОБА_6 Позивач доглядала батька і надавала йому належну допомогу, але з липня 2013 року відповідач взялася одноособово доглядати за батьком, однак неналежним чином організовувала його лікування, що призвело до погіршення його стану. Відповідач перешкоджала спілкуванню батька з позивачем, спонукала останнього змінити умови заповіту, внаслідок чого батько суттєво збільшив частки у спадщині відповідача. Позивач зазначає, що внаслідок дій відповідача було спричинено погіршення стану здоров'я спадкодавця, що є підставою для усунення відповідача від права на спадщину у відповідності до норм частин 2 та 5 ст. 1224 ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року, у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищевказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У березні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, зокрема частин 2 та 5 ст. 1224 ЦК України та ст. 1259 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення заявник посилається на:

· ухвалу Верховного Суду України від 07 квітня 2015 року в справі про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення із приміщення магазину, якою відкрито провадження у справі;

· ухвалу Верховного Суду України від 07 квітня 2015 року в справі про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення із приміщення магазину, якою витребувано матеріали цивільної справи;

· постанову Верховного Суду України від 30 січня 2013 року в справі про визнання договору іпотеки майнових прав частково недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, якою у задоволенні заяви про перегляд судового рішення відмовлено;

· постанову Верховного Суду України від 15 травня 2013 року в справі про визнання договору іпотеки майнових прав частково недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, якою ухвалу суду касаційної інстанції скасовано та направлено справу на новий касаційний розгляд;

· постанову Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року в справі про визнання договору іпотеки припиненим, якою ухвалу суду касаційної інстанції скасовано та направлено справу на новий касаційний розгляд;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2012 року в справі за первісним позовом про визнання права власності в порядку спадкування; за зустрічним позовом про усунення від права на спадкування, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року в справі про усунення від права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2011 року в справі про усунення від права на спадкування, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2014 року в справі за первісним позовом про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування за законом; за зустрічним позовом про розірвання договору довічного утримання, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом, якою рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін;

· ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2014 року в справі про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення із приміщення магазину, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі.

У допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві доводи є необґрунтованими, оскільки в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2012 року, 27 липня 2011 року, 19 квітня 2011 року, 12 червня 2014 року норми матеріального права, на які посилається заявник, застосовувались у справах, правовідносини в яких є подібними, однак фактичні обставини відрізняються від тих, що встановлені у даній цивільній справі. Крім того, не є обґрунтованим посилання заявника на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2014 року, оскільки вказане судове рішення ухвалено у справі, де правовідносини та фактичні обставини не є подібними тим, що виникли у справі, що переглядається.

В п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» роз'яснено, що судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції, як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Виходячи із того, що постанови Верховного Суду України від 30 січня 2013 року, 15 травня 2013 року, 17 квітня 2013 року та ухвали Верховного Суду України від 07 квітня 2015 року не є рішеннями суду касаційної інстанції, ухваленими по суті спору, вони не можуть братися до уваги на підтвердження підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Отже, заява ОСОБА_3 про перегляд судового рішення не містить ознак, які згідно вимог ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Головне управління юстиції в Київської області, про усунення від права на спадкування, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська