Єдиний унікальний номер 725/2970/14-ц
Номер провадження 6/725/38/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.Д.

за участю державного виконавця Мокій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці подання державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до квартири №47 в будинку №287 «З» по вул. Руській в м. Чернівці, -

ВСТАНОВИВ

18.06.2015 року державний виконавець Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 звернулась до суду з вище вказаним поданням в обґрунтування якого посилалась на те, що у неї на виконанні перебувають виконавчі листи виданні Першотравневим районним судом м. Чернівці 31.12.2014 року №725/2970/14-ц про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 з житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 «З» в м. Чернівці.

Боржникам було запропоновано строк для добровільного виконання рішення суду та направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте рішення суду ними добровільно виконане не було.

Так, 28.01.2015 року боржник ОСОБА_3 в кабінеті державного виконавця ознайомилась із своїми правами та матеріалами виконавчого провадження, її було повідомлено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

В подальшому, 09.02.2015 року державним виконавцем було здійснено виїзд за вказаною вище адресою для перевірки виконання рішення суду та встановлено, що боржником рішення суду не виконано, при цьому відібрано письмові пояснення. 14.02.2015 року, при повторному виході державного виконавця за зазначеною адресою, двері квартири були зачинені та на стук ніхто не відповідав після чого 18.02.2015 року державним виконавцем знову було здійснено вихід за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 287 «З»/47, проте боржник відмовилася виконати рішення посилаючись на те, що вказане рішення суду оскаржується нею в касаційному порядку.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, яке було відновлено 15.06.2015 року у звязку з тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.05.2015 року відхилено касаційну скаргу боржників та рішення першої і апеляційної інстанції залишено без змін.

16.06.2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому листі та встановлено, що рішення суду боржниками не виконане.

Вважає, що подальше примусове виконання рішення суду неможливе без примусового проникнення до квартири АДРЕСА_1 «З» в м. Чернівці, у звязку з чим, посилаючись на норми права, звернулась з даним клопотанням та просила надати дозвіл державному виконавцю та особам, які будуть залучені до проведення виконавчих дій примусово проникнути (ввійти) у зазначену квартиру.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у ньому.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 376 ЦПК України, розгляд даного подання проводився за участі державного виконавця, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши думку державного виконавця, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що 31.12.2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівці з метою примусового виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні власником права власності на житлове приміщення (квартиру) шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове виселення з житлового приміщення, було видано виконавчий лист про виселення ОСОБА_3 та зобовязання її надати безперешкодний доступ до житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 «З» в м. Чернівці шляхом передачі ОСОБА_4 ключів від вхідних дверей та солідарне стягнення з неї судових витрат.

На підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2015 року та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду у 15-денний строк з моменту отримання постанови та відповідно до відмітки на копії супровідного листа, боржником ОСОБА_3 копія вказаної постанови отримана 19.01.2015 року.

Крім того, ОСОБА_3 була повідомлена про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження та своїми правами як боржника, що підтверджується відповідними розписками, наявними в матеріалах подання.

09.02.2015 року ОСОБА_3 звернулась до державного виконавця з заявою про відмову виконати рішення суду у звязку з його оскарженням в суді касаційної інстанції.

Відповідно до актів державного виконавця від 09.02.2015 року, 14.02.2015 року, 18.02.2015 року, боржниками рішення суду добровільно виконане не було.

Постановою державного виконавця від 02.03.2015 року виконавче провадження було зупинено та поновлено 15.06.2015 року, копію постанови про поновлення виконавчого провадження ОСОБА_3 отримала 16.06.2015 року особисто.

Згідно акту державного виконавця від 16.06.2015 року, державним виконавцем було встановлено, що боржниками добровільно рішення суду не виконане, двері квартири зачинені, на стук ніхто не відповідає.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ч.2 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

У відповідності до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням, тобто примусове проникнення до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Так, примусове проникнення до житла є одним з крайніх заходів, пов'язаних з примусовим виконанням рішень судів, недоторканість житла є Конституційною гарантією, а доводи державного виконавця, якими він обґрунтовує необхідність примусового проникнення до житла боржника не підтвердженні належними та допустимими доказами, оскільки державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували, що після поновлення виконавчого провадження ним було вжито усіх заходів встановлених в ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів подання, поновивши виконавче провадження, державний виконавець одразу звернувся до суду з поданням про примусове проникнення, не зважаючи на те, що це є крайнім заходом, повязаним з примусовим виконанням рішення суду та Законом України «Про виконавче провадження» передбачено інші заходи, які вживаються державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду, крім того, наданий державним виконавцем акт від 16.06.2015 року про те, що за вказаною у поданні адресою були зачинені двері та на стук ніхто не відповідав не є підставою для примусового проникнення, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що боржник була повідомлена про час та місце вчинення виконавчих дій або відмовилась від виконання рішення суду.

За таких обставин, судом не встановлено наявності підстав для задоволення подання.

На підставі вище викладеного керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 376 ЦПК України, п. 15, ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до квартири №47 в будинку №287 «З» по вул. Руській в м. Чернівці відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський