СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/6316/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

17.09.2015 року ОСОБА_1. звернувся з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві часткової власності. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є сином позивача. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання у 1996 році до Російської Федерації.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

Відповідач до суду не з'явився, направив електронною поштою заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа підтримала позов із зазначених у позові підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1 Інша ? частина квартири належить ОСОБА_3 Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Ленінградською РДА м. Києва від 14.04.1998 року (а. с. 7).

Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації, форми №3, виданої ЄРРЦ 16.09.2015 №9648 (а. с. 9), у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - власник рахунку, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_2 - син.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 29.09.2015 року, ОСОБА_2 по м. Києву зареєстрованим не значиться (а. с. 14).

Відповідач, відповідно до паспорту громадянина Російської Федерації, серії НОМЕР_1, виданого 5 відділенням міліції Балашихинського МВС Московської обл. 28.09.2004, зареєстрований у АДРЕСА_2 (а. с. 6 - копія паспорту).

Відповідач надав свою письмову згоду на зняття з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з переїздом в 1996 року до Російської Федерації на постійне місце проживання та реєстрацію, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 12.08.2015 року, серії НОМЕР_2 зареєстровану в реєстрі за № 6371 (а. с. 10).

Встановленими є обставини того, що позивач і третя особа є власниками квартири АДРЕСА_1 відповідач є їх сином, який з 1996 року не проживає в зазначеній квартирі, оскільки виїхав до Російської Федерації, проте в офіційних документах він вказується таким, що користується квартирою, зокрема у довідці з місця проживання сім'ї та реєстрації, форми №3. У зв'язку із тим, що відповідач числиться таким, що користується квартирою, позивач і третя особа змушені більше сплачувати за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач є членом сім'ї (сином) власників житла, проте з 1996 року він не проживає в кв. АДРЕСА_1 оскільки виїхав до Російської Федерації на постійне місце проживання, але у зв'язку із тим, що відповідач числиться таким, що користується квартирою, позивач і третя особа (власники квартири) змушені більше сплачувати за комунальні послуги, що порушує права позивачів. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 визнанню таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ