02.06.2015 Справа № 363/654/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі Слободенюк Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 5 жовтня 2002 року Відділом РАЦС Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 140.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 5 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними відсутнє взаємо порозуміння, різні погляди на життя, побутові питання, виховання дітей, життєвих пріоритетів. З 2012 року стосунки сторін суттєво погіршились, а з 2014 року припинились повністю та проживають окремо, будь - яких відносин, окрім питань, що стосуються дітей не підтримують.

Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

У судове засідання позивач не з'явився надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав та просив про його задоволення. Крім того, після розірвання шлюбу просив залишити відповідачці шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, також надала суду заяву в якій проти позову не заперечувала та просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 5 жовтня 2002 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане Відділом РАЦС Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 140 (а.с. 9).

2 липня 2003 року від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 (а.с. 11).

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного.

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливим, тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просить після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «ОСОБА_2», а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 5 жовтня 2002 року Відділом РАЦС Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 140.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя