АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/2303/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 182/5827/14-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія 59 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Соколан Н.О.,

секретар Петренко К.І.,

за участю - представника ПАТ АБ „Укргазбанк ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, Приватного підприємства „Спеціалізоване підприємство „Юстиція, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку „Укргазбанк про визнання прилюдних торгів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області (надалі - Відділ ДВС Нікопольського МУЮ), Приватного підприємства „Спеціалізоване підприємство „Юстиція (надалі - ПП «СП „Юстиція, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку „Укргазбанк (надалі - ПАТ АБ „Укргазбанк), в обґрунтування якого зазначила, що на підставі виконавчого провадження № 6-563 з виконання виконавчого листа № 2-3906, виданого 28 лютого 2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з неї на користь ПАТ АБ „Укргазбанк заборгованості за кредитним договором № 69/12/3 від 21.03.2008 року в розмірі 212619,94 грн. у квітні 2014 року проведені прилюдні торги з реалізації належного позивачу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира продана на прилюдних торгах через посередників з реалізації нерухомості, а саме Філію 04 ПП Нива-В.Ш. «переможцю» аукціону - ОСОБА_5 Вважає, що прилюдні торги відбулися із численними порушеннями чинного законодавства, зокрема, відділом ДВС Нікопольського МУЮ незаконно відкрито виконавче провадження, оскільки в виконавчому документі містяться виправлення. До того ж, рішенням суду визначено про надання права іпотекодержателю на продаж іпотечного майна, однак, в порушенння визначеного у рішенні способу реалізації іпотечного майна, відбулись прилюдні торги. Також в рішенні суду зазначена початкова ціна для реалізації майна в сумі 212619,94 грн., а на прилюдних торгах - 50628,20 грн. Крім того, про проведення прилюдних торгів позивачу стало відомо лише 21.07.2014 року у звязку з відсутністю опублікованння в місцевих друкованих засобах інформації про початок прилюдних торгів. Також при реалізації квартири були порушені права неповнолітньої дитини, яка проживає у квартирі, так як орган опіки та піклування не надавав дозволу на відчуження майна дитини. На підставі цього просила суд визнати недійсними прилюдні торги з реалізації належного їй нерухомого майна зазначеної вище квартири; визнати недійсним та скасувати протокол № 0414106-1 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 08.04.2014 року та ОСОБА_1 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 16 квітня 2014 року; а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не взято до уваги, що продаж квартири на прилюдних торгах здійснено за ціною 50628,20 грн., яка є значно нижчою, ніж 90 відсотків від оціночної вартості майна, при цьому початкова ціна для реалізації майна, визначена рішенням суду, складала 212619,94 грн. Крім того, суд не звернув уваги на те, що не здійснювались публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів в установленому законом порядку, що вплинуло на прозорость проведення торгів та призвело до порушення права позивача та інших бажаючих приймати участь у прилюдних торгах. Також вважає, що судом залишено поза увагою порушення відповідачами прав на житло неповнолітньої дитини позивача.

У наданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, відповідачі - Відділ ДВС Нікопольського МУЮ та ПАТ АБ „Укргазбанк просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача ПАТ АБ „Укргазбанк - ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду без змін.

Позивач ОСОБА_3, представники відповідачів -Відділу ДВС Нікопольського МУЮ, ПП «СП „Юстиція, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання до суду апеляційної інстанції не зявились.

Судова повістка, направлена рекомендованим поштовим повідомленням №790 на адресу позивача ОСОБА_3, повернулась до суду за спливом терміну зберігання.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність його та позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Зважаючи на те, що представник позивача ОСОБА_4 отримав судову повістку, колегія суддів вважає, що позивач також повідомлена про час та місце розгляду справи.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 11 ЦПК України.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 28 лютого 2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-3906 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ „Укргазбанк заборгованості за кредитним договором № 69/12/3 від 21.03.2008 року в розмірі 212619,94 грн. (а.с.8, 177-146).

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Нікопольського МУЮ від 09 січня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа (а.с. 13).

Згідно акту ВП № 6-563 від 17 червня 2013 року державним виконавцем описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3 Копію акту опису і арешту майна надіслано сторонам виконавчого п провадження (а.с. 58-61).

Постановою державного виконавця від 14 серпня 2013 року призначено субєкта оціночної діяльності для оцінки зазначеної квартири, копію цієї постанови надіслано на адресу сторін виконавчого провадження (а.с. 62-63).

Відповідно до висновку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, ринкова вартість оціненої квартири станом на 30 жовтня 2013 року складає 63285,25 грн. (а.с. 65), копії висновку надіслано сторонам виконачого провадження рекомендованим листом (а.с. 64).

Згідно довідки №62, виданої ОСББ «Дніпро», станом на 16 січня 2014 року у квартирі АДРЕСА_3 з 2007 року ніхто не зареєстрований (а.с. 196).

16 січня 2014 року пакет документів та заявка надіслані Управлінню ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для передачі на реалізацію у відповідності до вимог п. 4.5.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

11 лютого 2014 року Управлінням ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області проведено засідання конкурсної комісії з визначення торгівельної організації, за результатом якої вирішено передати арештоване державним виконавцем майно на реалізацію до ПП «Нива-В.Ш.».

14 лютого 2014 року між Відділом ДВС Нікопольського МУЮ та Філією 04 ПП „Нива-В.Ш. укладено договір № 0414106 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Філією 04 ПП „Нива-В.Ш. прилюдні торги, відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження та Тимчасового положення, призначено на 11 березня 2014 року, про що листом повідомлено ОСОБА_3, ПАТ Укргазбанк» та Відділ ДВС Нікопольського МУЮ (а.с. 66).

За повідомленням ПП „Нива-В.Ш. від 18 березня 2014 року торги з реалізації належної позивачу квартири не відбулися у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців.

Відповідно до акту старшого державного виконавця Відділу ДВС Нікопольського МУЮ від 13 березня 2013 року, у звязку з тим, що прилюдні торги, призначені на 11 березня 2014 року не відбулись, проведена переоцінка арештованого майна на 20% та вартість квартири боржника визначена в сумі 50628,20 грн.

Філією 04 ПП „Нива-В.Ш. прилюдні торги, відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження та Тимчасового положення, після переоцінки арештованого майна призначено на 08 квітня 2014 року, про що листом повідомлено ОСОБА_3, ПАТ Укргазбанк» та Відділ ДВС Нікопольського МУЮ (а.с. 68).

Відповідно до протоколу №0414106-1 від 08 квітня 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3, затвердженого директором Філією 04 ПП „Нива-В.Ш. ОСОБА_7, переможцем торгів визнана відповідач ОСОБА_5, яка придбала спірну квартиру за ціною 52000 грн. (а.с. 6-7), про що 16 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Нікопольського МУЮ складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (а.с.8-9)

29 квітня 2014 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на імя ОСОБА_5 видано свідоцтво № 419 про право власності на квартиру АДРЕСА_4, яка раніше належала ОСОБА_3 (а.с.10).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 зазначала, що в результаті порушень при проведенні прилюдних торгів були порушенні законні права її та її неповнолітньої доньки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання недійсними прилюдних торгів та протоколу їх проведення, а також акту про реалізацію нерухомого майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна, оскільки позивачем не доведено того, що прилюдні торги проведені з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України Про виконавче провадження та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст.18, 24 - 27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Тобто дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24 грудня 2012 року N 6-116цс12, від 26 грудня 2012 року N 6-140цс12 та від 15 січня 2014 року N 6-148цс13).

Порядок реалізації арештованого нерухомого майна передбачено Законом України Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням, яким визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4), і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону України Про виконавче провадження реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в ч. 5 ст. 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та комісійних засадах.

Спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій.

У пункті 3.3 Тимчасового положення передбачено, що прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення.

Згідно ч. 5 ст. 62 Закону України Про виконавче провадження не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а тому є правочином.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обовязковою умовою правомірності правочину.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними.

Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України 18 листопада 2015 року при розгляді справи №6-1884цс15.

На думку колегії суддів, посилання апеляційної скарги на те, що прилюдні торги проводились всупереч принципу прозорості, визначеному ст.. 45 ЗУ «Про іпотеку», організатор прилюдних торгів не забезпечив кожного учасника прилюдних торгів правилами їх проведення, не повідомив про проведення прилюдних торгів у друкованих засобах масової інфомации, не можуть бути підставою для її задоволення, оскільки судом не встановлено, що ці порушення могли вплинути на результат торгів та призвести до порушення прав і законних інтересів позивача та її неповнолітньої дитини.

Як установлено судом і убачається із матеріалів справи, прилюдні торги проведені відповідно до вимог ст.. 43 Закону України «Про іпотеку» - у двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення, оскільки, як зазначено вище, заявка для передачі майна на реалізацію надіслана 16 січня 2014 року, а перші прилюдні торги призначено на 11 березня 2014 року (а.с. 66).

У звязку з цим доводи апеляційної скарги про порушення торгуючої організацією норм діючого законодавства стосовно строку проведення прилюдних торгів не можуть бути взятими до уваги.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення реалізації предмету іпотеки за ціною нижчою, ніж 90 відсотків від оціночної вартості майна, також відхиляються колегією суддів, з огляду на положення ст. 62 Закону України Про виконавче провадження, якими передбачено можливість уцінки майна у разі його нереалізації за стартовою ціною не більш як на 30 відсотків, та з урахуванням акту державного виконавця від 13 березня 2013 року про уцінку майна на 20% і своєчасне повідомлення позивача про здійснення такої преоцінки.

Посилання представника позивача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на неправильне визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки також не можуть бути взятими до уваги.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 року, залишенним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року, початкова ціна предмета іпотеки квартири АДРЕСА_5, на яку звернуто стягнення в рахунок заборгованості за кредитним договором №69/12/3 від 21.03.2008 року, судом визначено не було, в рішенні зазначена лише сума заборгованості 212619грн.94коп, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. 46-47, 48).

Оцінка майна здійснена субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6 та визначена у розмірі ринкової вартості оціненої квартири станом на 30 жовтня 2013 року в сумі 63285,25 грн. (а.с. 65).

За цією ж початковою ціною (тобто, 100% вартості, визначеної шляхом оцінки), предмет іпотеки було виставлено на перші прилюдні торги 11 березня 2014 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 62 Закону України Про виконавче провадження не реалізоване на перших прилюдних торгах, призначених на 11 березня 2014 року, в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, а саме 13 березня 2013 року, проведена переоцінка арештованого майна на 20% та вартість квартири боржника визначена в сумі 50628,20 грн. Продаж квартири вчинено за 52000грн.

Таким чином, початкова ціна предмету іпотеки при проведенні прилюдних торгів визначена правильно.

Як свідчать матеріали справи, повідомлення про дату та місце проведення торгів, призначених, як на 11 березня 2014 року, так і на 08 квітня 2014 року, а також ціну предмета іпотеки направлялися позивачу своєчасно (а.с. 66, 68, 198,201,204), заперечень щодо вартості майна від позивача на адресу державного виконавця не надходило, тому доводи апеляційної скарги про проведення прилюдних торгів із порушеннями чинного законодавства є безпідставними.

Також не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги стосовно порушень державним виконавцем під час підготовки та проведення прилюдних торгів вимог Закону України Про виконавче провадження, оскільки копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилались позивачу відповідно до положень ст.31 зазначеного Закону і позивачем не оскаржувались.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Зважаючи на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є завершальною стадією цивільного процесу, складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а позивач ОСОБА_3, будучи обізнаною про наявність рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року, це рішення не оскаржила, тобто погодилась із ним, колегія суддів вважає, що вона сама повинна була проявляти інтерес до процесу виконання зазначеного рішення та добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами для захисту своїх інтересів та інтересів своєї неповнолітньої дитини.

Між тим, із матеріалів справи, зокрема матеріалів виконавчого провадження, вбачається, що під час всього процесу виконання рішення суду боржником ОСОБА_3 не було повідомлено державну службу про факт наявності у неї малолітньої дитини та її реєстрації в квартирі.

У той же час у матеріалах виконавчого провадження на час реалізації майна з прилюдних торгів була наявна довідка №62, видана ОСББ «Дніпро», про те, що станом на 16 січня 2014 року у квартирі АДРЕСА_3 з 2007 року ніхто не зареєстрований (а.с. 196).

Аналогічна довідка №12 була видана на запит ПАТ АБ «Укргазбанк» станом на 11 березня 2008 року (а.с. 111).

Ці довідки суперечать наявним у справі іншим відомостям, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, про те, що вона зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27 березня 2008 року (у звязку зі зміною прізвища), а її неповнолітня донька ОСОБА_9 - з моменту народження (з 30 серпня 2005 року) (а.с. 90, 151).

Приймаючи до уваги, що кредитний договір №69/12/3 та договір іпотеки №69/12/3/1з, на підставі яких на майно позивача було звернуто стягнення за рішенням суду від 25 жовтня 2010 року, було укладено позивачем 21 березня 2008 року (а.с. 46 47), при цьому ОСОБА_3 приховала від кредитодавця факт наявності права її неповнолітньої дитини ОСОБА_9 на користування житлом, яке передається в іпотеку, не отримала на це згоду лргану опіки та піклування, колегія суддів вважає, що позивач діяла всупереч інтересів своєї малолітньої доньки.

При розгляді справи №6-384цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію від 30 вересня 2015 року, яка є обовязковою для всіх судів України, зазначивши, що згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обовязково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Місце проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак, місце проживання за фактичним місцем проживання батьків не є безумовним, якщо судом буде встановлено інше постійне місце проживання дитини.

Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування.

З огляду на таку правову позицію, посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано право на житло малолітньої дитини позивача, не можуть бути взятими до уваги,

оскільки воно порушено внаслідок зловживання позивачем своїм правом законного представника дитини.

Інші доводи апеляційної скарги позивача також не містять підстав для її задоволення.

На думку колегії суддів, обставини проведення прилюдних торгів в сукупності не вплинули на їх результат, тому висновок суду про відсутність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними є правильним.

За таких обставин колегія суду вважає, що рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної

сили.

Головуючий І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_10