Справа № 487/6898/15-ц
Провадження № 2/487/2692/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі

головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 2007 року народження, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини, допомоги на утримання не надає, дитиною не цікавиться, участі у вихованні не приймає.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва до судового засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у минулому були подружжям. В шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 26.07.2007 року.

У зв'язку з тим, що відповідач не піклувався про свою родину, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10.07.2014 року серії НОМЕР_3, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, та про що було зроблено відповідний актовий запис № 77.

Матеріальної допомоги від ОСОБА_2 позивач не отримує. Відповідач не турбується про стан своєї дитини, не дбає про неї, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується станом її здоров'я.

Враховуючи відсутність матеріальної допомоги зі сторони ОСОБА_2, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з вимогою стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої доньки. 29.09.2009 року у справі № 2-7840 Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2009 р. до досягнення дитиною повноліття. Проте, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 не виплачував, що підтверджується розрахунком заборгованості від 12.08.2015 року, виданого державним виконавцем Є.Р. Сможаник, згідно з яким у ОСОБА_2 склалася заборгованість по аліментам, яка станом на 01.08.2015р. складає 41972,89 грн.

Весь час дитина знаходиться разом із матір'ю і на її матеріальному забезпеченні.

У 2014 році ОСОБА_1 вдруге одружилася і має намір переїхати з донькою до свого другого чоловіка для утворення повноцінної сім'ї. Другий чоловік позивачки має намір удочерити дівчинку. Відповідач, в свою чергу, стосовно зазначеного не заперечує.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_2 у нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу, Дворецького К.М. зареєстрував заяву стосовно того, що йому відомо про те, що його колишня дружина ОСОБА_1 виїжджає з України на постійне місце проживання за кордон до Італії разом із малолітньою дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

У зв'язку з цим ОСОБА_2 заявив, що не має до колишньої дружини, ОСОБА_1 вимог щодо стягнення аліментних платежів, договірних та інших невиконаних зобов'язань, і він надає свою згоду на виїзд з України на постійне місце проживання за кордон до Італії його малолітньої дочки, ОСОБА_3 у супроводі матері дівчинки.

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною певної середньої освіти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, а тому суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 2007 р.н.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини - Міському відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку та строки, передбачені ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська