АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2736/15 Головуючий 1-ї інстанції Стеганцов С.М.
Справа №637/239/14 Доповідач Довгаль А.П.
Категорія: земельні правовідносини
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства «Золотий колос» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Золотий колос» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Селянського фермерського господарства «Золотий колос» (надалі СФГ «Золотий колос»), уточнивши його у подальшому, в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 05 серпня 2009 року, укладений між ним та СФГ «Золотий Колос», зареєстрований у відділі Держкомзему Шевченківського району Харківської області за №01432 від 30 травня 2012 року, та зобовязати відповідача повернути належну йому земельну ділянку.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що згідно державного акту на право власності на землю серії ХР №110799, виданого 03 липня 2004 року на підставі розпорядження голови Шевченківської райдержадміністрації від 23 березня 2004 року №104, йому належить земельна ділянка площею 7,4260га, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Починаючи з 2009 року, за усною домовленістю між сторонами, зазначена земельна ділянка почала оброблятися відповідачем, за користування якою останнім нараховувалась та виплачувалась орендна плата. Наприкінці 2012 року позивач виявив бажання повернути собі в розпорядження спірну земельну ділянку, у звязку з чим звернувся до СФГ «Золотий Колос» з відповідною вимогою і отримав відповідь щодо наявності Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого відділом Держкомзему в Шевченківському районі Харківської області. Позивач зазначає, що ніякого договору оренди землі з СФГ «Золотий Колос» він не підписував, а тому відповідач зобовязаний повернути йому земельну ділянку.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача СФГ «Колос» позов не визнали, вказуючи на те, що спірний договір оренди земельної ділянки було укладено на цілком законних підставах та згідно чинного законодавства. Між сторонами було досягнуто усі істотні умови Договору, про що свідчить отримання позивачем орендної плати за користування земельною ділянкою. Вважають, що з урахуванням цих обставин відсутні підстави для визнання договору оренди землі недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.08.2009року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий колос» Шевченківського району Харківської області, зареєстрований 30.05.2012року під №1432 у відділі Держкомзему у Шевченківському району Харківської області.

Стягнуто з СФГ «Золотий колос» Шевченківського району Харківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 275,00грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі СФГ «Золотий колос» просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Згідно п.2) ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання правочину недійсним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов правомірного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 05 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий колос».

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно державного акту на право власності на землю серії ХР №110799, виданого 03 липня 2004 року на підставі розпорядження голови Шевченківської райдержадміністрації від 23 березня 2004 року №104, йому належить земельна ділянка площею 7,4260га, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 раніше укладався договір оренди земельної частки (паю) №303 від 16 березня 2000 року з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агро-Заря». Строк дії цього договору сторонами визначено у десять років, тобто до 16.03.2010року (а.с.94-95).

Сторони стверджують, що у подальшому ПСП «Агро-Заря» було ліквідовано, а новостворене СФГ «Золотий колос» не було його правонаступником. Після ліквідації ПСП «Агро-Заря», відповідач СФГ «Золотий колос» продовжив сплачувати орендну плату позивачу за користування належної йому земельної ділянки, про що свідчать платіжні відомості (а.с.32-54), в яких визначено, що оплата проводиться за «земельний пай», а не за оренду земельної ділянки.

Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Зокрема, ч.3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вирішуючи справу, суд виходив із висновку судово-почеркознавчої експертизи №12422 від 17 січня 2015 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2, якою було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в договорі оренди земельної ділянки від 05.08.2009року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий колос», зареєстрований у відділі Держкомзему у Шевченківському районі Харківської області 30.05.2012року за №01432, а саме в графі «орендодавець», - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.78-81).

Отже, оскільки позивач не підписував спірного договору оренди землі, то ця обставина свідчить про відсутність волевиявлення на його укладання.

Твердження представників відповідача стосовно того, що позивачу на протязі 2009р.-2013р. виплачувалась орендної плати за користування землею, не спростовують факту відсутності його волевиявлення на підписання спірного договору оренди землі.

Посилання представників відповідача СФГ «Золотий колос» на те, що позов подано ОСОБА_1 з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, колегією суддів не приймаються.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України).

Позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише в 2012 році, що в розумінні ч.1 ст.261 ЦПК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Доказів на підтвердження того, що позивач знав про існування спірного договору значно раніше, відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було. Доводи відповідача, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладання спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, не ґрунтується на вимогах закону. Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 22.04.2015року по справі №6-48цс15.

З урахуванням вищевикладених обставин, підстав для застосування до даних правовідносин строку позовної давності немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства «Золотий колос» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -