Справа 206/5392/15-ц
Провадження 2/206/1433/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"19" листопада 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Пучкової О. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

25 вересня 2015р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 23 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №DNHDRX05000014, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 2498,09 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% річних на суму залишку заборгованості. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 12.06.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 20582,75 грн. Від цієї суми віднімається сума, у розмірі 10856,87грн., яка була задоволена рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2011р. з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк, різниця становить - 9725,88 грн. А також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500грн.- штраф (фіксована частина), 486,29 грн.- штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №DNHDRX05000014 від 23.09.2006р. у розмірі 10712,17 грн. та судовий збір у розмірі 1218,00грн. (а.с.1-2).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 23 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNHDRX05000014, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2498,09 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% річних на суму залишку заборгованості. (а.с.6-10).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № №DNHDRX05000014 ОСОБА_1 станом на 12.06.2015 рік має заборгованість у розмірі 20582,75 грн. яка складається з: 1622,45 грн- заборгованості за кредитом, 7386,83 грн. проценти за користування кредитом, 279,79 грн.- комісія за користування кредитом, 11293,68 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань (а.с.5).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2011р. з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк стягнута загальна сума заборгованості в сумі 10856,87грн. станом на 02.09.2009р. (а.с.3-4).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписував кредитний договір, а також отримував кошти, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Наразі кредитний договір №DNHDRX05000014 від 23.09.2006р. відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України.

Однак з наданим представником позивача розрахунком заборгованості за кредитним договором №DNHDRX05000014 від 23.09.2006р. станом на 12.06.2015р. суд не погоджується, виходячи з наступного.

Позивачем, зокрема, включено в розрахунок суми, а саме: 1622,45грн.- заборгованість за кредитом, 279,79грн.- комісія за користування кредитом, які були стягнуті на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2011р.

Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 500,00грн. та 486,29грн. в якості штрафів за неналежне виконання зобовязання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України.

У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають, цього висновку також дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові по справі № 6-47цс12 від 31.10.12.

Крім того, позивачем нараховано пеню в розмірі 11293,68грн, що багатократно перевищує як розмір заборгованості по кредиту, так і відсотки.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 2000,00грн.

Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягають тільки нараховані відсотки на прострочену заборгованість в сумі 6746,84 грн. та сума пені в сумі 2000,00 грн., разом 8746(вісім тисяч сімсот сорок шість) 84 коп., згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №DNHDRX05000014 від 23.09.2006р. (а.с. 5).

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 169, 208, 209, 212215, 218, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним №DNHDRX05000014 від 23 вересня 2006 року станом на 12.06.2015р., яка складається з нарахованих відсотків на прострочену заборгованість в сумі 6746,84 грн. та суми пені в розмірі 2000,00 грн., разом 8746(вісім тисяч сімсот сорок шість) 84 коп.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218,00грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська позивачем - протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем у разі відмови в перегляді заочного рішення.

Суддя А.О. Сухоруков