Номер провадження: 22-ц/785/1093/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, третя особа Департамент комунальної власності ОСОБА_3 міської ради, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року, -

встановила:

13.02.2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 міської ради, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, посилаючись на те, що вона є власником нежилого підвального приміщення, загальною площею 155,5 кв.м., яке розташоване по вул. Кузнечній, 14 в м. Одесі.

Право власності на зазначене приміщення вона набула на підставі договору купівлі-продажу (який до теперішнього часу дійсний) нерухомого майна від 05.09.2007 р.

Ухвалою Приморського районного суду від 14.05.2008 р. на дане приміщення накладено арешт.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про право власності від 15.12.2008 р. зареєстровано право власності на спірне нежитлове приміщення за Територіальною громадою м. Одеси.

Вважає, що видача свідоцтва про право власності на приміщення, у якого є законний власник порушує її законні права та інтереси.

Представники відповідачів ОСОБА_3 міської ради та ВК ОМР позовні вимоги не визнали.

Справу розглянуто у відсутність третьої особи представника Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року позов задоволено.

Департамент комунальної власності ОСОБА_3 міської ради, вважаючи рішення суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, 25.07.2014 року надав до суду апеляційну скаргу про його скасування з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 являється власником нежилого підвального приміщення загальною площею 155,5 кв.м. будинку № 14 по вул. Кузнєчній в м. Одесі.

Право власності на зазначене приміщення нею набуте на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.09.2007 р. Договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований у державному реєстрі правочинів за № 2657. Право власності на приміщення зареєстровано КП ОМБТІ та РОН в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно у книзі №68-121 (перереєстровано 10.11.2011 р. в книзі 108неж-43) /а.с.13/.

Право власності на дане приміщення до ОСОБА_2 перейшло від ОСОБА_5, яка володіла ним на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2007 р. зареєстрованого 06.06.2007 р. КП ОМБТІ та РОН в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно у книзі №64 неж-169 та придбала його у ОСОБА_6, який в свою чергу набув право власності на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26.02.2007 р., яке зареєстровано КП ОМБТІ та РОН в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.04.2007 р. та присвоєно реєстраційний номер об'єкту № 18593721, який ідентифікує зареєстроване приміщення та, відповідно до п. 6.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. розділ Реєстру прав та реєстраційна справа закриваються реєстратором БТІ у разі виключних випадків, а саме: знищення об'єкта, щодо якого проведено державну реєстрацію прав чи поділу або об'єднання нерухомого майна. У інших випадках (зміни власника, зміни площі об'єкту, тощо) реєстраційна справа на закривається та інший реєстраційний номер не присвоюється.

15.12.2008 р. Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради видано спірне свідоцтво про право власності серії САС № 63935 та зареєстровано право власності на нежитлове приміщення №503, загальною площею 164,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Кузнечна, 14 за Територіальною громадою м. Одеси а також в порушення норм закону присвоєно інший реєстраційний номер об'єкту /а.с.20/.

Приміщення № 503 загальною площею 164,3 кв.м., та належне ОСОБА_2 приміщення загальною площею 155,5 кв. м по вул. Кузнечній № 14 є ідентичними /а.с.16/.

Свідоцтво про право власності серії САС № 63935 від 15.12.2008 р. видано без урахування того, що власником спірного приміщення є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.09.2007 року, який досі є чинним та на підставі якого зареєстровано право власності в електронному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що ОСОБА_2 автоматично втратила право власності на спірне приміщення у зв?язку із скасуванням рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26.02.2007 р., яким визнано право власності за ОСОБА_6, оскільки даний факт, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р., є лише підставою відповідно до ст.388 ЦК України для звернення із позовом до суду про витребування майна у добросовісного набувача та не є підставою автоматичного втрачання права власності.

Окрім цього, на спірне приміщення ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2008 року накладено арешт /а.с.21/.

Тобто, в порушення вимог закону, Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради видано свідоцтво серії САС № 63935 від 15.12.2008 р., зареєстровано право власності та присвоєно інший реєстраційний номер об'єкту на нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Кузнечна, 14 за територіальною громадою м. Одеси в період знаходження спірного приміщення під арештом та існування законного власника.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обгрнутованість вимог в частині скасування свідоцтва про право власності серії САС №63935 від 15.12.2008 р., оскільки свідоцтво видано у той час, коли у спірного приміщення існував та досі є законний власник та у той час, коли на зазначене приміщення було накладено арешт.

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з п. 2 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Тобто підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства і визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що, з урахуванням тієї обставини, що діями відповідачів порушені права позивача, як власника нежитлового підвального приміщення, позов є законним та обґрунтованим, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржникне надав жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_7