Справа № 236/3257/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Макєєвої Ю.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

представника третьої особи ОСОБА_3 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красний Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто», третя особа орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради, про встановлення батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відділу реєстрації актів громадянського стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, третя особа органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради, про визнання батьківства.

В попередньому судовому засіданні 13.11.2015 року позивач заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем - санаторно-оздоровчим центром соціальної реабілітації «Смарагдове місто», вказане клопотання судом задоволено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що з січня 2009 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5. Вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1. Від сумісного життя з ОСОБА_5 у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дитина ОСОБА_6. В зв'язку з тим, що на момент народження дочки ОСОБА_5 вирішила отримати статус «одинока матір», відомості про батька при народженні доньки були вказані зі слів матері. Проте, він був присутній при пологах у пологовому будинку, у свідоцтві про народження дитини по-батькові вказано його ім'я. З моменту народження він визнавав дитину своєю донькою, піклувався про неї, разом з матір'ю займався її вихованням.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла. Позивач звернувся до відділу реєстрації актів громадянського стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, з метою реєстрації його батьком дочки, но йому було відмовлено.

Дитину в нього забрали та помістили до Донецького дошкільного дитячого будинку № 1 «Теремок», потім дитину відправили до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто», де вона знаходиться й досі.

Позивач не має можливості у встановленому законом порядку займатися вихованням своєї дитини, оскільки в актовому запису про її народження він не вказаний її батьком.

Просив визнати його батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини.

В судовому засідання ОСОБА_4 свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та навів доводи аналогічні позовної заяви. Крім того пояснив, що він працює, інших дітей не має, дуже любить дочку, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача СОЦСР «Смарагдове місто» ОСОБА_2, який діє за довіреністю, позовні вимоги визнав. Пояснив, що згідно з наказом № 11 від 19.01.2015 року Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації «Про зарахування вихованців з числа дітей-сиріт та дітей, позбавленних батьківського піклування, до відділення школи-інтернату СОЦСР «Смарагдове місто», наказом № 27 від 19.01.2015 року директора Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто», вихованці з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з інтернатних закладів та дитячих установ, що розташовані на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, зараховані до складу вихованців Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто». Серед таких дітей 19.01.2015 року зарахована і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконання обов'язків опікуна (піклувальника) щодо дитини покладено на директора СОЦСР «Смарагдове місто» ОСОБА_7

За період пребування дитини в СОЦСР «Смарагдове місто» позивач ОСОБА_4 відвідував її. Дитина признала його як свого батька та охоче з ним контактує. Інші особи ОСОБА_6 не відвідували та її долею не цікавилися.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради ОСОБА_3, яка діє за довіреністю, позовні вимоги визнала, вважає за можливе визнати батьківство ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Свідок ОСОБА_8, яка є рідною сестрою ОСОБА_5, суду показала, що з січня 2009 року ОСОБА_4 перебував у фактичних шлюбних відносинах з її сестрою. Вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася дитина ОСОБА_6. ОСОБА_4 приймав участь при пологах, забирав її сестру з дитиною з пологового будинку. З моменту народження він визнавав дитину своєю донькою, піклувався про неї, разом з матір'ю займався її вихованням. Після смерті її сестри, деякий час він самостійно опікувався дитиною.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, свідка, розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_4 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з січня 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, тобто фактично мешкали як одна сім'я за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 в центральній міській лікарні №6 м. Донецька народила дівчинку, при пологах був присутній ОСОБА_4, що підтверджується довідкою медичного закладу (а.с.41).

В свідоцтві про народження дитини ОСОБА_6, що його видано відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 12.11.2010 року, в графі мати записана «ОСОБА_5», в графі батько записаний «ОСОБА_4» (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України вбачається, що запис про батька дитини ОСОБА_6 - «ОСОБА_4», внесено на підставі заяви матері та у відповідності із частиною 1 статті 135 СК України (а.с.44).

Факт сумісного проживання позивача та ОСОБА_5, а також народження нею від позивача дитини в судовому засіданні підтверджений актом, що його складено представниками вуличного комітету від 07.07.2014 року (а.с.7), показаннями свідка ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що його видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №384 (а.с.6).

Похованням ОСОБА_5 займався позивач (а.с.47).

Після смерті матері дитину ОСОБА_6 зараховано до Донецького дошкільного дитячого будинкк №1 «Теремок». У зв'язку з проведенням АТО в Донецькій області, згідно з наказом № 11 від 19.01.2015 року Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації «Про зарахування вихованців з числа дітей-сиріт та дітей, позбавленних батьківського піклування, до відділення школи-інтернату СОЦСР «Смарагдове місто», наказом № 27 від 19.01.2015 року директора Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто», вихованці з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з інтернатних закладів та дитячих установ, що розташовані на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, зараховані до складу вихованців Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто» (а.с.51-53). Серед таких дітей 19.01.2015 року зарахована і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виконання обов'язків опікуна (піклувальника) щодо дитини покладено на директора СОЦСР «Смарагдове місто» ОСОБА_7 (а.с.54).

За період пребування дитини в СОЦСР «Смарагдове місто» позивач ОСОБА_4 відвідував її. Дитина признала його як свого батька та охоче з ним контактує. Інші особи ОСОБА_6 не відвідували та її долею не цікавилися. Вказане підтверджується довідкою про відвідування дитини (а.с.39).

При вирішення справи по суті судом також враховано, що права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються, відповідно до приписів частини 1 статті 121 СК України, на походженні від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122, 125 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 125 СК України встановлено, що у випадку, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду, яке виноситься за позовом про визнання батьківства, пред'явленим особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 128 СК України та постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справа щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визначено за рішенням суду. При цьому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, бо ст. 141 СК України встановлено, що як матір так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.

На підставі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, духовний і фізичний розвиток, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готовити дитину до самостійного життя.

Преамбула та ст. ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей.

Статті 3, 4 Деклараціі про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях, прийнята резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачає, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження позовних вимог, позивачем, суду також було надано докази які підтверджують, що ОСОБА_4 офіційно працює в КП «Ритуальна служба м. Донецька» (а.с.9,10), характеризується позитивно (а.с.11), фото позивача з дитиною (а.с.37-38).

Тому суд приходить до висновку, що в судовому засідання позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Позивачем суду надані наступні докази: інформаційний лист відділу освіти адміністрації Петровського району м. Донецька (а.с.40), характеристика ОСОБА_4 (а.с.42), акт обстеження житлово-побутових умов (а.с43). Суд не може прийняти їх до уваги, бо вони видані на тимчасово окупованій території (м. Донецьк), де органи державної влади та місцевого самоврядування України не діють у зв'язку з тимчасовою не підконтрольностю цієї території Україні.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження представника відповідача СОЦСР «Смарагдове місто» та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв'язку з задоволенням позову на підставі ст. 134 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов'язаний внести відповідні зміни до актових записів про народження дитини та видати нове свідоцтво про її народження.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 125, 126, 128, 129, 134, 141, 150 СК України, Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 3,4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року, ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто», третя особа орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради, про встановлення батьківства - задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Донецька батьком малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Виключити з актового запису, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області № 587 від 12.11.2010 року про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, відомості про батька, записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (повторне свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане 27.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області).

Внести зміни до актового запису, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області № 587 від 12.11.2010 року про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, змінивши її прізвище з "ОСОБА_6" на "ОСОБА_6", вказавши її батьком громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що народився у м. Донецьку Донецької області (повторне свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане 27.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 22 грудня 2015 року.

Суддя