Справа № 433/1153/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі:

Головуючий суддя по справі - Ляшенко М.А.

При секретарі - Івановій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2009 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актового запису про одруження зроблено запис за №1317

Від шлюбу спільних дітей не мають.

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з причини взаємного непорозуміння, сумісне господарство не ведеться, примирення бути не можливе. З 2013 року подружжя спільно не проживають.

У судове засіданні позивачка не з'явилася, але звернулася до суду з письмовою заявою в якій просить розглянути справу за її відсутністю та розірвати шлюб з відповідачем. На позовних вимогах наполягає. Просить залишити прізвище дошлюбне - ОСОБА_2.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але був повідомлений в зазначеному законом порядку. Заперечень від останнього не надходило.

Суд, вивчивши заяву та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, Керуючись ст.ст.10,11,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1317 від 23 жовтня 2009 року.

Позивачці залишити дошлюбне прізвище, а саме - ОСОБА_2

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області на протязі десяти днів після його оголошення через Троїцький районний Луганської області.

Суддя: М.А. Ляшенко