1Справа № 335/8656/14-ц 2/335/92/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк", ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ „Альфа-Банк" звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 17.12.2012 року між ПАТ „Альфа-Банк" та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ „Альфа-Банк" право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами.

31.03.2006 року ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 57/КФ-06, з подальшим внесенням змін та доповнень.

Відповідно до умов даного кредитного договору, ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надав ОСОБА_1 кредит у сумі 27000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користуванням кредиту, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього графіком платежів.

Станом на 31.05.2014 року, заборгованість ОСОБА_1 за вищезазначеним договором складає 74 049 грн. 10 коп., з яких - 59 248 грн. 72 коп. - сума за кредитом, 3 506 грн. 01 коп. - відсотки за користування кредитними коштами, 9 089 грн. 71 коп. - пеня за несвоєчасне повернення грошових коштів.

Також, позивач вказав, що на забезпечення виконання умов кредитного договору № 57/кф-06 від 31.03.2006 року, між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань.

Оскільки позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, зважаючи на наявність простроченої заборгованості, ПАТ „Альфа Банк" просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на їх користь суму заборгованості у розмірі 74 049,19 гривень, а також і судові витрати.

До початку розгляду по суті, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ „Альфа-Банк", ОСОБА_1 про визнання договору доруки припиненим, який судом був прийнятий до спільного розгляду.

Як зазначив ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві, що для забезпечення виконання умов кредитного договору № 57/кф-06 від 31.03.2006 року, між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року. Відповідно до умов вищевказаного договору, ОСОБА_2 поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. При укладанні договору поруки поручитель уважно ознайомився з умовами кредитного договору № 57/кф-06 від 31.03.2006 року, жодних заперечень або непорозумінь відносно нього не мав. Додатковими угодами № 1 від 28.07.2008 року, № 2 від 23.02.2009 року, № 3 від 21.12.2011 року в кредитний договір № 57/кф-06 від 31.03.2006 року внесені істотні зміни, а саме було змінено відсоткову ставку за користування кредитом та інше.

ОСОБА_2 вважає, що не повинен нести ризик незаконної зміни обставин, оскільки це не передбачено ані договором поруки, ані нормами цивільного законодавства України, а тому просив суд визнати зобов'язання, що виникло з договору поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року - припиненим.

В судове засідання представник позивача ПАТ „Альфа-Банк" не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у вставноленому законом порядку, в матеріалах справи на аркуші справи 49 міститься заява представника позивача, відповідно до якої представник просить розглядати справу у його відсутність, у разі повторної неявки у судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, ухвалити заочне рішення.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явились, подали до суду заяви, відповідно до яких просять вирішити справу у їх відсутність.

Враховуючи заяви учасників цивільного процесу, суд вирішив розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, надавши оцінку представленим сторонами доказам, суд прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги ПАТ „Альфа-Банк" задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2012 року між ПАТ „Альфа-Банк" та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ „Альфа-Банк" право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами.

31.03.2006 року між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 57/КФ-06, з подальшим внесенням змін та доповнень.

Відповідно до умов п. 2.1. договору, відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 27 000 доларів США.

Згідно умов п.2.2. договору, повернення суми кредиту відповідач зобов'язався здійснити у строк до 29.03.2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Позивач обґрунтовує свої вимоги договором про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, укладеним між ПАТ „Альфа-Банк" та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

Однак, даний договір не містить даних про перехід права вимоги до позивача за кредитним договором № 57/КФ-06 від 31.03.2006 року та наявний у матеріалів справи без додатків, актів прийому - передачі, тощо.

Копія витягу з додатку до договору про відступлення права вимоги, яка є в матеріалах справи, не розцінюється судом як доказ бо не є частиною договору про відступлення права вимоги та підписана особою, повноваження якої невідомі.

Отже, за таких обставин оскільки позивачем не доведено право вимоги за кредитним договором № 57/КФ-06 від 31.03.2006 року, суд вважає позовні вимоги ПАТ „Альфа-Банк" такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов задоволенню не підлягаю.

Розглядаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ „Альфа-Банк", ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що для забезпечення виконання умов кредитного договору № 57/кф-06 від 31.03.2006 року між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року.

Відповідно до умов п.1.1 договору поруки, ОСОБА_2 поручається відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань.

Додатковими угодами № 1 від 28.07.2008 року, № 2 від 23.02.2009 року, та № 3 від 21.12.2011 року в кредитний договір № 57/кф-06 від 31.03.2006 року внесені істотні зміни, а саме було змінено відсоткову ставку за користування кредитом та інше.

Згідно статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорі даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 1 ст.1048 ЦК України, визначає істотність та обов'язковість умов щодо процентів за договором позики та пов'язаним з ним договором поруки, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зміна в односторонньому порядку обов'язкових умов договору є суттєвим порушенням законодавства та прав позивача, так як ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Внесення змін до кредитного договору щодо підвищення процентної ставки за користування кредитною лінією є наслідок збільшення відповідальності поручителя за договором поруки, а тому підлягають погодженню з ним.

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 11 частиною 1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.ч.1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості зустрічних позовних вимог, та необхідності їх задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 525, 559, 598, 638, 1048, 1049, 1050, ЦК України ст.ст. 11, 60, 157, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк", ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати зобов'язання, що виникло з договору поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року - припиненим.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя: В.О.Макаров