АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/6148/15 Головуючий у 1 інстанції - Панченко О.М.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Барановської Л.В.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 5 березня 2015року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 560.920 грн.64 коп. /а.с.2-4,123-124/.

Позивач послався на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує договір безпроцентної позики від 19.05.2014 року, згідно якого отримав від позивача 30.000 дол.США на термін до 19.05.2014 року.

Оскільки відповідач у серпні 2014 року добровільно частково сплатив борг у сумі 10.000 дол.США, станом на 26.02.2015 року заборгованість склала в гривневому еквіваленті 560.920 грн.64 коп., виходячи із курсу валют на указаний час: 100 дол.США = 2804,6032 грн.

Судовим рішенням позов задоволено частково, та стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 475.425 грн.26 коп. в рахунок боргу за договором позики від 19.05.2014 року/а.с.144-147/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва від 5 березня 2015 року та залишити позовну заяву без розгляду/а.с.153-158/.

Скаржник послався на те, що відносин позики між сторонами не існувало, оскільки, відповідно до розписки, яку надав суду позивач, як на підтвердження виникнення договірних відносин, зазначено, що кошти у сумі 30.000 дол.США відповідач приймає від позивача на зберігання, а не в позику.

Крім того, скаржник зазначив, що указана розписка була написана відповідачем як гарантія про оплату позивачу послуг юриста, відповідно до письмового договору про надання юридичних послуг на суму 310.000 грн., що на час укладання цього договору 12.05.2014 року становило близько 30.000 дол.США/а.с.95-96/.

На підтвердження того, що між сторонами не існувало договірних відносин позики, скаржник ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, також указала на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 16.01.2015 року задоволено позов ФОП ОСОБА_3 до ТОВ»Трипілля Агро Плюс», власником якого є відповідач ОСОБА_2, про стягнення 310.000 грн. за виконану роботу з юридичного обслуговування ТОВ»Трипілля Агро Плюс» /а.с.104-106/.

Таким чином, як вважав скаржник, будь-яких боргів у відповідача ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 немає, а зазначений позов є намаганням позивача безпідставно отримати з відповідача кошти.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи (а.с. 195-196), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу у межах заявлених доводів, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що сторони - позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є знайомими по спільній роботі в Державному управлінні справами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_3, вимагаючи стягнення з відповідача ОСОБА_2 560.920 грн.64 коп., що є еквівалентом 20.000 дол.США, станом на 25.02.2015 року, посилається на розписку від 19.05.2014 року надану відповідачем, як на підтвердження факту наявності між сторонами договірних відносин позики /а.с.5/.

Згідно цієї розписки, написання якої особисто відповідачем не заперечується сторонами, зазначено, що відповідач ОСОБА_2 19.05.2014 року отримав від позивача ОСОБА_3 на зберігання 30.000 дол.США на термін до 19.07.2014 року.

Оскільки відповідач в обумовлений термін, тобто, до 19.07.2014 року, указані кошти не повернув і повертати відмовляється, позивач звернувся з цим позовом до суду про стягнення позики у вище зазначеній сумі, еквівалентній 20.000 дол.США, стверджуючи, що 10.000 дол. відповідач сплатив позивачу добровільно у серпні 2014 року.

Відповідач заперечує отримання у позивача позики у сумі 30.000 дол.США, зазначивши, що указану суму 12.05.2014 року він отримав виключно на зберігання і зобов»язувався повернути указану суму у термін до 19.07.2014 року.

При цьому відповідач зазначив, що ця сума 20.08.2014 року була позивачу частково сплачена у сумі 59.000 грн. від імені ТОВ»Трипілля Агро Плюс» за надані юридичні послуги, а інша частина заборгованості у сумі 310.000 грн. була стягнута за рішенням Господарського суду Київської області від 16.01.2015 року за позовом ОСОБА_3, як фізичної особи-підприємця, до ТОВ »Трипілля Агро Плюс» за договором про юридичне обслуговування /а.с.104-106, 98/.

Отже, відповідач заперечує отримання у позивача позики у сумі 30.000 дол.США, зазначивши, що указану суму 12.05.2014 року він отримав виключно на зберігання на термін до 19.07.2014 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Тобто, із аналізу указаної норми слідує, що кошти за договором позики передаються позичальникові у власність.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Із аналізу правовідносин, що склались між сторонами, та наданої суду розписки, з якої слідує, що відповідачем отримані від позивача кошти у сумі 30.000 дол.США на термін до 19.05.2014 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами відносин позики.

Згідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Із вище наведеного слідує наявність між сторонами ознак договірних відносин позики, а тому позивач, вимагаючи повернення коштів переданих, за його твердженням, за договором позики, послався на підстави, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Крім того, сам позивач у судовому засіданні зазначив, що при передачі коштів відповідачу у сумі 30.000 дол. США, його волевиявлення було направлене на виникнення між сторонами відносин позики, а не будь-яких інших відносин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовані в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 5 березня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді