Справа № 466/2813/15 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/6467/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Курій Н.М., при секретарі Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Тополя-406» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ЛКП «Тополя 406» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь Львівського комунального підприємства «Тополя - 406» 2 976 грн. 10 коп. заборгованості за центральне опалення за період з 03 березня 2011 року по січень 2015 року та судові витрати. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ЛКП «Тополя-406» ОСОБА_3, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути з відповідача у користь позивача 9081,81 грн. заборгованість з теплопостачання, 3661,13 грн. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та 219 грн. за гаряче водопостачання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд невірно оцінив та визначив належність поданих доказів, а саме робочих листків про фіксування робіт, виконаних по утриманню будинку та прибудинкової території., суд невірно врахував перебіг строку позовної давності, відповідач вчиняв дії за яких строк переривався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, відповідача та його представника ОСОБА_4, які таку заперечили, перевіривши матеріали справи , законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406» такий не виконував обов»язку своєчасно оплачувати комунальні послуги, тому утворився боргу в сумі- 12 930.83 грн.

Із довідки про стан розрахунків по вищевказаній квартирі вбачається, що за період з червня 2010 р. по січень 2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за центральне опалення (теплопостачання) в сумі 9 081,81 грн. за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3 269,53 грн., за холодну воду в сумі 359,80 грн. та за гарячу воду в сумі 219,69 грн.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла і зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами.

Утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п. 1 ст. 10 вказаного Закону. Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені права та обов'язки як споживача, так і виконавця послуг, зокрема обовязком споживача - є укладання договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, та оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції зазначив про те, що позивачем не надано жодних доказів щодо прибирання сходових кліток, підвалу, технічних поверхів та покрівлі, поливання дворів клумб і газонів, прибирання і вивезення сміття тощо. Акти надання послуг прибирання прибудинкової території не містять одиниці виміру операції (зазначено «послуга»), обсяг наданих послуг (витрачений час. територія, кількість прибирань на місяць, тощо). Окрім того зазначив , що жоден з актів виконаних робіт не засвідчений відповідачем або іншими мешканцями будинку, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна. 45, а робочі листки з приводу виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, є неналежними доказами та не містять реальних відомостей щодо надання послуг. Між сторонами відсутній договір щодо утримання будинку та прибудинкової території та докази того, що ЛКП зверталося до відповідача з пропозицією укласти такий договір.

Враховуючи довідку, видану ЛМКП «Львівводоканал» від 15.05.2015 р.. про відсутність у абонента ОСОБА_2 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у вимозі про стягнення боргу за холодне водопостачання - відмовив.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з центрального опалення, зазначив про те, що позивач звертався в 2014 році з заявою про видачу судового наказу про стягнення цього виду боргу, а тому, зробив висновок, що сума боргу, яка утворилась до цієї дати у зв»язку з пропуском строку позовної давності задоволенню не підлягає. Окрім того, заборгованості за гарячу воду утворилася до березня 2011 року, відтак, зробив висновок, що строк звернення до суду пропущений.

З висновками суду першої інстанції в частині вирішених вимог про стягнення заборгованості з водопостачання (холодна та гаряча вода) та теплопостачання, та відмови у їх задоволенні погоджується і колегія суддів.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 16.04.2015р. та просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла з червня 2010 року. Позивач в березні 2014 року звертався з заявою про видачу судового наказу, тому не підлягає стягненню сума боргу, що утворилась до вказаної дати у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Питання поновлення строку у позовній заяві позивач не ставив, відповідач просив застосувати позовну давність.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно виходив з того, що сума заборгованості за теплопостачання стягується в межах строку позовної давності за період з березня 2011 р. по січень 2015 р. в сумі 2976,10 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні боргу з утримання будинку та прибудинкової території.

Так, матеріали справи містять значну кількість робочих листків за період з 2011 по 2014 р.р. /а.с.57-114), акти виконаних робіт, які стосуються саме послуг і робіт з утримання будинку та прибудинкової території. Жодних заяв чи актів претензій з боку споживача послуг відповідача матеріали справи не містять, про відсутність таких звернень з приводу якості окремих видів послуг чи взагалі відсутності таких відповідач підтвердив і у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов»язок споживача укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору, такий договір як типовий надсилався споживачу, однак відсутність зазначеного договору не може свідчити про відсутність прав та обов»язків сторін за обставин надання та споживання певних видів послуг.

Як видно з розрахунку заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території, відповідач частково оплачував ці види наданих послуг, такі проплати здійснювались кожного року, однак не в повній мірі відповідно до нарахованих сум, остання проплата здійснена у червні 2013 року, а відтак, вчинення дії, що свідчить визнання боргу чи іншого обов»язку в силу ч.1 ст.264 ЦК України перериває перебіг строку позовної давності, тому сума зазначеного боргу з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3269,53 грн., підлягає стягненню.

Так як судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та оцінені надані сторонами докази в частині вирішених вимог про стягнення заборгованості з оплати водопостачання та теплопостачання, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення боргу з утримання будинку та прибудинкової території доводи апелянта заслуговують на увагу, а рішення у цій частині як таке, що ухвалене за неповно з»ясованих обставн у справі та наявних доказів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309 , ст.ст. 313-319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ЛКП «Тополя 406» задовольнити частково.

Рішення Шченківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території скасувати та у цій частині ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 в користь Львівського КП «Тополя 406» 3269, 53 грн. заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_5