АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопад 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Борисової О.В.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані адвокатські послуги, -

Справа № 759/15139/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/11081/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Коваль О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом у якому просив стягнути на його користь із відповідачів 13500 грн. заборгованості, 7014,87 штрафних санкцій та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2011 між ним як адвокатом та ОСОБА_1, яка діяла в інтересах свого сина ОСОБА_3, був укладений Договір «Про надання правової допомоги», згідно якого така допомога надавалася ОСОБА_3 в рамках відповідного кримінального провадження. Проте надана допомога залишилась неоплаченою у повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2015 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані адвокатські послуги - задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за наданні адвокатські послуги у розмірі 10100 (десять тисяч сто) грн. та судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, відповідачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, як ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення, судом не надано належної оцінки тим чи іншим доказам, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги. Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги того факту, що сторонами договору жодних актів виконаних робіт не підписувалось, відповідно, з нею не узгоджені ціна та обсяг наданих послуг, а тому підстави для стягнення відсутні. На підставі викладеного, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомила. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, просив про задоволення її вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості, суд першої інстанції виходив з наявності договірних правовідносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, а акти підписані адвокатом та підзахисним ОСОБА_3, вважав належним доказом виконаних послуг, оскільки підписані особою якій безпосередньо такі послуги надавалися.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні заявлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а отже виходячи з положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України перегляду апеляційним судом не підлягає, так як виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.12.2011 між позивачем, як адвокатом, та відповідачем ОСОБА_1 (в інтересах свого сина ОСОБА_3), як клієнтом, був укладений Договір «Про надання правової допомоги» /а.с.11-12/.

Предметом Договору визначено (п.1), що адвокат бере на себе зобов'язання надавати необхідну правову допомогу Підзахисному при провадженні у цивільному, господарському, кримінальному інших процесах, використовувати передбачені у Конституції України та в інших законодавчих актах засоби, способи і методи захисту прав та законних інтересів Клієнта, а Клієнт зобов'язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг.

Згідно п. 5.1. Договору за надання правової допомоги Клієнт зобов'язується виплатити адвокату гонорар у відповідності до додатку, в разі визначення почасової оплати година праці адвоката (60 хв.) обчислюється в розмірі 800 гривень за одну годину.

Виходячи з положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В порядку ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З наведених вище умов договору вбачається, що сторонами при його укладанні були погоджені умови щодо визначення ціни наданих послуг, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності погодження з відповідачем ОСОБА_1 ціни договору відхиляються апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 були підписані акти виконаних робіт: від 10.09.2012 на суму 17000 грн.; за жовтень 2012 року на суму 2100 грн.; за листопад 2012 року на суму 1200 грн.; за грудень 2012 року на суму 1200 грн.; за січень 2013 року на суму 1200 грн.; за березень 2013 року на суму 2000 грн.; за квітень 2013 року на суму 1200 грн.; за травень 2013 року на суму 200 грн.; за липень 2013 року на суму 1000 грн./а.с.13-21/. В кожному актів також міститься погодження сторін щодо виконання послуг в повному обсязі.

Сума коштів за актом від 10.09.2012 в розмірі 17000 грн. оплачена стороною відповідача, що визнано сторонами у справі, а тому доказуванню не підлягає.

Сума коштів за іншими актами становить 10100 грн., дані про оплату яких в матеріалах справи відсутні.

Вказані акти підписані адвокатом та підзахисним ОСОБА_3. Оскільки за умовами договору послуги надавалися безпосередньо ОСОБА_3, відповідно, саме він був обізнаний про фактичний обсяг виконаний робіт, а ОСОБА_1, укладаючи договір, як зазначено в його інтересах, зобов'язалась здійснити оплату наданих ОСОБА_3 послуг. А отже той факт, що акти виконаних робіт підписані не стороною договору, проте особою якій безпосередньо надавалися такі послуги, не звільняє замовника від здійснення оплати.

Водночас, в порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на кожну із сторін. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Стороною відповідача не спростований факт виконання позивачем договірних зобов'язань, а також не підтверджений факт виконання ними власних зобов'язань.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за умовами договору від 31.12.2011 в розмірі 10100 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: