Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"30" листопада 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з компенсацією втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», який не сплачує їй заробітну плату, у зв'язку із чим існує заборгованість у сумі 12287,09 грн. Крім того, відповідач протиправно не сплачує компенсацію за затримку розрахунку, яка складає 964,70 грн. Також зазначає, що в зв'язку з порушенням її права на заробітну плату їй була завдана моральна шкода, розмір якої позивачка оцінює в 1000 грн. На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12287,09 грн., а також компенсацію за затримку розрахунку у сумі 964,70 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 292,32 грн.

Пізніше позивачка збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2015 року по жовтень 2015 року в сумі 13787,05 грн., компенсацію за затримку розрахунку у сумі 964,70 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 292,32 грн.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та про підтримання позовних вимог, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач позовні вимоги визнав частково та надіслав письмові заперечення, в яких зазначив, що на сьогоднішній час перед позивачкою існує заборгованість по заробітній платі в сумі 13787,05 грн. та компенсації - 964,70 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнав.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Судом встановлено, що позивачка з 05.01.2011 року по теперішній час працює у відповідача, що підтверджується записами в її трудовій книжці.

За період роботи позивачки їй нараховувалась заробітна плата.

Згідно наданої відповідачем довідки № 238/ро-834 від 19.11.2015р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обов'язкових податків та зборів перед ОСОБА_1 за період її роботи з лютого 2015р. по жовтень 2015р. складає: лютий 2015 р. - 1470,70 грн., березень 2015р. - 1340,31 грн., квітень 2015р. - 1403,43 грн., травень 2015р. - 1563,59 грн., червень 2015р. - 1627,57 грн., липень 2015р. - 1721,78 грн., серпень 2015р. - 1423,23 грн., вересень 2015р. - 1736,48 грн., жовтень 2015р. - 1499,96 грн., а всього 13787,05 грн.

Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася, що підтверджується розрахунковим листом та довідкою відповідача, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заявлена позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 13787,05 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обов'язкові податки та збори. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Стосовно вимог позивачки про стягнення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати суд керується наступним.

Судом було встановлено, що відповідач по сьогоднішній день має заборгованість з виплати нарахованої заробітної плати за період роботи позивачки з лютого 2015 року по жовтень 2015 року.

У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу статтями 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» встановлено обов'язок підприємства будь-якої форми власності здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів. Така компенсація громадянам провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обов'язок здійснити позивачу компенсацію, передбачену Законом.

При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним.

Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 (надалі за текстом - Порядок).

Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку до Порядку.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову повністю погодився із заявленою позивачкою сумою компенсації - 964,70 грн.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на вказані принципи та обставини того, що суд не може вийти за межі позовних вимог позивачки, яка в своєму позові наполягає на розмірі компенсації 964,70 грн., а відповідач повністю визнає вказаний розмір, тому вказана обставина не підлягаю доведенню іншими доказами, та вважається судом встановленою у зазначеному розмірі - 964,70 грн., а тому саме вона підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні, позивачу була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 1000,00 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер порушення прав позивача, період виниклої заборгованості по заробітній платі, розмір заборгованості, що утворилася, істотність вимушених змін у її житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 200 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, у тому числі, витрати на правову допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, витрати на правову допомогу, понесені позивачем, а саме складання позовної заяви, підготовка пакету документів для звернення особи до суду, складання запиту на отримання відомостей про заробіток, графік робіт особи, проведення розрахунку середнього заробітку та консультація складають 292,32 грн. Позивач має право на відшкодування судових витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів у підтвердження витрат, пов'язаних зі складанням адвокатом запиту на отримання відомостей про заробіток, графік робіт ОСОБА_1, а тому вважає достатньою суму у відшкодування судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача у розмірі 243,60 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру, а всього 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», ст.ст. 115, 117, 233, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з компенсацією втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 13787,05 грн. (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 05 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 964,70 грн. (дев'ятсот шістдесят чотири гривні 70 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1, у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 200,00 (двісті) гривень, а також судові витрати на правову допомогу у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, Площа Машинобудівельників, буд.1, ) на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов