Справа №473/1281/15-ц 01.12.2015 01.12.2015 01.12.2015
Справа № 473/1281/15-ц Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22ц/784/2943/15 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Довжук Т.С.,

суддів Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Богуславської О.М.,

за участю представників стягувача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

боржника ОСОБА_5,

представника боржника ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_7 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_3

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2015 року, постановлену за заявою представника ОСОБА_7 ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі за позовом

ОСОБА_7

до

ОСОБА_5,

третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8

про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

12 жовтня 2015 року представник ОСОБА_7 ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, яку в подальшому уточнила, про зміну способу і порядку виконання рішення суду, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині зазначення ціни договору задоволено частково. Визнано пункт 2.2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 192 частково недійсним, а саме в частині зазначення ціни договору. Встановлено, що ціна договору купівлі-продажу квартири складає суму 208 000 грн. та зобовязано ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_7 недоплачену за договором купівлі-продажу квартири суму 88 000 грн. На підставі вказаного рішення суду Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у відділі ДВС. Проте, резолютивна частина рішення Апеляційного суду не містить вказівки на стягнення суми, що унеможливлює виконання рішення суду.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. 373 ЦПК України представник ОСОБА_7 ОСОБА_3 просила змінити спосіб виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року в частині зобовязання ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_7 недоплачену за договором купівлі-продажу квартири суму 88 000 грн. на примусове стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 вказаної суми.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2015 року заяву ОСОБА_7 про зміну способу та порядку виконання рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву в повному обсязі. На думку апелянта, ухвала суду є незаконною, так як судом не враховані всі обставини, на які вона посилалась.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву в повному обсязі. На думку апелянта, ухвала суду є незаконною та постановленою з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників стягувача, боржниці та її представника, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_9 без задоволення, суд першої інстанції виходив із положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та вимог ст. 373 ЦПК України, згідно з якими відсутні обставини, що утруднюють виконання рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Так, згідно змісту позовної заяви (уточненої) ОСОБА_7 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2015 року, остання просила визнати частково недійсним вказаний договір, а саме в частині ціни договору, встановивши ціну договору купівлі-продажу квартири 210 000 грн., та зобовязати покупця ОСОБА_5 сплатити їй недоплачену за договором купівлі-продажу квартири 90 000 грн. (а.с. 19-21).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 43-44).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року вказане рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині зазначення ціни договору задоволено частково. Визнано пункт 2.2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, частково недійсним, а саме в частині зазначення ціни договору 120 000 грн. Встановлено, що ціна договору купівлі-продажу квартири складає суму 208 000 грн. та зобовязано ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_7 недоплачену за договором купівлі-продажу квартири суму 88 000 грн. (а.с. 87-90).

Під час розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

В касаційному порядку ОСОБА_7 вказане рішення Апеляційного суду не оскаржила.

Постановою державного виконавця відділу ДВС від 12 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 473/1281/15-ц, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 14 липня 2015 року (а.с. 104).

Іншими постановами державного виконавця відділу ДВС від 09 вересня 2015 року та 14 вересня 2015 року накладено на боржника ОСОБА_10 штраф у розмірі 170 грн. та 340 грн. відповідно (а.с. 105, 106).

На теперішній час рішення суду не виконано.

Положенням ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про

відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Під зміною способу виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

При цьому розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всі необхідні заходи для його виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконання рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проте, матеріали справи не містять доказів щодо дій державного виконавця про внесення подання до правоохоронних органів.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник стягувача ОСОБА_7 ОСОБА_3, державний виконавець на даний час готує таке подання.

Тобто, звернення ОСОБА_7 про зміну способу і порядку виконання рішення суду є передчасним, так як державним виконавцем не виконані всі заходи для виконання рішення суду, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_7 про зміну способу і порядку виконання рішення суду без задоволення.

Доводи апеляційних скаргах ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_3 не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді З.Л. Шолох

ОСОБА_11