441/1917/14-ц 2/441/41/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Гірняк Х.О.

адвоката ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора про визнання заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом і договору дарування частково недійсними та визнання права власності на 1/6 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за законом, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_6 від 08.05.2003р., посвідченого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори серії НОМЕР_1, зареєстрованого в реєстрі за №1-1009 частково недійсним і скасування його в 1/6 частині спадкового майна; визнання частково недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Городоцької нотаріальною конторою в 1/6 частині спадкового будинковолодіння по АДРЕСА_1; визнання частково недійсним і скасування договору дарування серії РН №95 від 12.05.2005р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 в 1/6 частині частині спірної нерухомості; визнання за ним права власності на 1/6 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_8, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову покликається про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, який був власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 Оскільки заповіту батько не складав, спадкоємцями після його смерті стали ОСОБА_6 - дружина спадкодавця, та його сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожен по 1/3 частині спадкового майна, що із всього будинку складає по 1/6 його частини. Вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у спадковому будинку, відмови від спадщини не давав. В листопаді 2013р. йому стало відомо, що всю спадщину було оформлено на матір ОСОБА_6, яка розпорядилась майном, склавши заповіт в користь ОСОБА_4, який успадкував 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 по заповіту та подарував вказане майно своєму синові ОСОБА_5 На його думку ОСОБА_6 не мала права розпоряджатись всією спадщиною, оскільки він прийняв спадщину в 1/6 частині, а тому просив визнати частково недійсними та скасувати заповіт ОСОБА_6, свідоцтво про право на спадщину за заповітом і договору дарування та визнати за ним право власності на 1/6 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_8

В суді позивач та його представник вимоги підтримали, покликаючись на мотиви позову, просили їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в суді позов заперечив повністю, мотивуючи в основному тим, що позивачеві було відомо про прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_6, вони із позивачем у визначений законом шестимісячний строк написали заяви до державної нотаріальної контори про відмову від своїх часток після смерті батька в користь матері. При цьому, позивач жодних претензій не заявляв, своєї заяви про відмову від прийняття спадщини не відкликав, до суду із позовом не звертався. Таким чином, ОСОБА_6 законно набула вказане майно у спадщину та розпорядилась ним, заповівши йому, а він в свою чергу подарував синові. Крім цього, покликався про те, що про заповіт матері позивачеві було відомо одразу ж після її смерті, однак своїм правом на оспорення такого він не скористався, а тому вважає, що позивач пропустив строки позовної давності для оскарження вказаних правочинів, просив відмовити в позові з цих підстав.

На підтримку відповідача висловилась в своїй промові в суді і його адвокат ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_5 до суду не з'явився, подав письмові заперечення на позов, за яким просив проводити розгляд за його відсутності та відмовити позивачу в позові у зв'язку із пропуском строків позовної давності (а.с. 68 - 69).

Представник третьої особи - Городоцької державної нотаріальної контори до суду не з'явився, про час і місце розгляд справи повідомлявся належно, 02.02.2015р. подав заяву (а.с.-127), у якій просив про розгляд справи за його відсутності

Заслухавши сторони, представника, адвоката, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про відмову в позові.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України в ред. 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_1. та ІНФОРМАЦІЯ_2, отже, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їхньої смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року.

Так, ст. 524 ЦК України ( в ред 1963 р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно вимог ч.1 ст.529 ЦК України (в ред. 1963 р.), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 р.), прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.. 549 ЦК України ( в ред. 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК України ( в ред. 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь із спадкоємців закликаних від спадкоємства за законом або заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Згідно ст. 534 ЦК України ( в ред. 1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять так і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним чи громадським організаціям.

Як вбачається із копії договору купівлі-продажу від 26.12.1963р (а.с. 11) та копії довідки Самбірського МБТІ від 02.03.1964 р. (а.с. 12), ОСОБА_8 належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (а.с. 8) ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії спадкової справи №196/1984р. (а.с. 29 - 37), видно, що після смерті ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась дружина спадкодавця - ОСОБА_6. Інші спадкоємці першої черги по закону - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про те, що від часток у спадковому майні, що складається із частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та грошового вкладу після смерті батька, відмовляються в користь матері ОСОБА_6

Позивач в суді підтвердив, що писав і підписував вказану заяву про відмову від прийняття спадщини, при цьому, вважає, що таку до нотаріальної контори не подавав.

Таким чином, суд вважає доведеним, той факт, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті чоловіка, а інші спадкоємці від права на спадщину відмовились і така відмова відповідала їх волевиявленню. Своїм правом оспорити до суду факт прийняття спадщини ОСОБА_6, позивач у визначений законом строк, не скористався.

Суд критично оцінює покликання позивача та його представника в суді про те, що ОСОБА_3 заяви про відмову від спадщини особисто до нотаріальної контори не подавав, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами спадкової справи.

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с.-9) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

За життя ОСОБА_6 розпорядилась своїм майном склавши заповіт, що посвідчений 08.05.2003р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І. (а.с. 44), за яким все своє майно заповіла синові ОСОБА_4.

Із копії спадкової справи №486/2003р (а.с. 38 - 53), зведеної після смерті ОСОБА_6, видно, що відповідач ОСОБА_4 у визначений законом шестимісячний строк звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті матері, 07.05.2004р. йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складалось із квартири АДРЕСА_1 та господарських споруд (літньої кухні, сараю, вбиральні), двох грошових вкладів у Ощадбанку.

Відповідно до копії договору дарування від 12.02.2005р. (а.с. 94) ОСОБА_4 подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який в подальшому зареєстрував своє право власності на вказану квартиру (а.с. 93).

Суд не бере до уваги покликання позивача про те, що про заповіт матері йому не було відомо до листопада 2013р., оскільки такі повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Таким чином, суд приходить переконання, що ОСОБА_3 пропустив трьохрічний строк на звернення із позовом до суду на оскарження не лише свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті чоловіка ОСОБА_8, але й на оскарження заповіту ОСОБА_6 та договору дарування, поважних причин пропуску такого строку суду не навів.

Так, згідно ст. 76 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 71 зазначеного Кодексу загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) установлюється в три роки.

Згідно з ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітражний або третейський суд визнає поважною причиною пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За наведеного, суд вважає, що в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом і договору дарування частково недійсними та визнання права власності на 1/6 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за законом, слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 73, 159, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову про визнання заповіту ОСОБА_6 від 08.05.2003р., посвідченого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І., серії НОМЕР_1, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1009 частково недійсним і скасування його в 1/6 частині спадкового майна; у визнанні частково недійсним і скасуванні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Городоцькою державною нотаріальною конторою в 1/6 частині спадкового будинковолодіння по АДРЕСА_1; у визнанні частково недійним і скасуванні договору дарування РН № 95 від 12.05.2005р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 в 1/6 частині спірної нерухомості; у визнанні за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, права власності на 1/6 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року - за спливом строку позовної давності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Перетятько