У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Маляренка А.В.,Попович О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур», про захист прав споживача, розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (далі - ФОП ОСОБА_7) та товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» (далі - ТОВ «Туроператор Ільтур»), обґрунтовуючи вимоги тим, що у травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до турагенції «Софія Тур» з приводу проведення відпустки у Болгарії. В туристичній агенції знаходилась ОСОБА_7, яка надала інформацію про тури. 20 травня 2014 року було укладено договір про туристичне обслуговування, у якому зазначено, що ОСОБА_7 діє на підставі договору, та за дорученням туроператору «ІL TOUR» на підставі агентського договору № 250213-06. Відповідно до програми туристичної подорожі датою початку туру зазначено 03 липня 2014 року, а дата закінчення - 10 липня 2014 року. Місцем перебування під час туру вказана Болгарія, курорт «Золоті піски», готель «Ambassador». Після підписання вказаного договору ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_7 кошти у розмірі 17 370 грн. 22 червня 2014 року ОСОБА_7 зателефонувала та повідомила, що туроператор «Ільтур» з невідомих причин відмовився виконувати умови договору, всі туристичні послуги відповідно до заявки надані не будуть, а сплачені гроші не повернуть. Посилаючись на те, що неправомірними діями відповідачів їм завдано матеріальної та моральної шкоди, позивачі просили розірвати договір на туристичне обслуговування від 20 травня 2014 року, стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування вартості не наданих туристичних послуг у розмірі 17 371 грн та витрати на юридичні послуги - 2 000 грн, а також стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по 5 000 грн кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково. Розірвано договір на туристичне обслуговування від 20 травня 2014 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7 Стягнуто солідарно з ТОВ «ILL Ільтур» та ФОП ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 вартість туристичних послуг не наданих відповідно до договору на туристичне обслуговування, у розмірі 17 371 грн, моральну шкоду - 1 500 грн та витрати на юридичну допомогу - 2 000 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «ILL Ільтур» та ФОП ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі по 1 500 грн кожному. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ФОП ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 вартості не наданих відповідно до договору на туристичне обслуговування, туристичних послуг у розмірі 17 371 грн та витрат на правову допомогу - 2 000 грн, на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі по 1 500 грн кожному, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 20 Закону «Про туризм» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476782/ed_2015_01_15/pravo1/Z950324.html?pravo=1> за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Згідно з ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476782/ed_2015_01_15/pravo1/Z950324.html?pravo=1> туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1872/ed_2015_04_05/pravo1/T030436.html?pravo=1>, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

У ст. 901 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843985/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843986/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом ч. ч. 1, 2, 10 ст. 20 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476782/ed_2015_01_15/pravo1/Z950324.html?pravo=1>, ч. 2 ст. 30 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476621/ed_2015_01_15/pravo1/Z950324.html?pravo=1>, ч. ч. 1 та 2 ст. 32 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476661/ed_2015_01_15/pravo1/Z950324.html?pravo=1>, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про туризм» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476671/ed_2015_01_15/pravo1/Z950324.html?pravo=1>, ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605146/ed_2015_01_03/pravo1/T102300.html?pravo=1>, ст. ст. 610 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843682/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 611 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843683/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ч. 5 ст. 653 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843727/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ч. 1 ст. 901 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843985/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42 цс13 від 03 липня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_01_28/pravo1/T041618.html?pravo=1>), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10 <nau://ukr/1618-15|st10>, 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60>, дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме з вини ТОВ «Туроператор Ільтур» умови договору про надання туристичних послуг не виконані і товариство зобов'язане відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду, а вимоги до ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки остання діяла як представник туроператора на підставі агентського договору.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваА.В. МаляренкоО.В. Попович