Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Парінової І.К., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
за участю представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємця ОСОБА_8, третя особа - Ужгородський міський відділ Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Закарпатській області, про зобов'язання вчинити певні дії для запобігання порушенню права власності та заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року, за касаційними скаргами представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що він проживає зі своєю сім'єю за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач є власником сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, на якій збудувала та ввела в експлуатацію готельний комплекс з допоміжними спорудами, в тому числі лазнею.

05 листопада 2009 року працівниками Ужгородського РУ ГУ МНС України в Закарпатській області при проведенні позапланової перевірки зазначеного готелю виявлено порушення протипожежних норм (зменшення протипожежної відстані між житловим будинком позивача та лазнею відповідача), у зв'язку з чим винесено припис від 05 листопада 2009 року № 1/899, яким зобов'язано відповідачку до 09 січня 2010 року влаштувати протипожежну стіну 1-го типу.

Не зважаючи на викладене, відповідач не виконала даний припис, через що її було притягнуто до адміністративної відповідальності та повторно встановлено строк виконання припису до 05 жовтня 2011 року.

Однак до теперішнього часу позивачка так і не виконала даний припис, що підвищує ризик поширення пожежі між цими будівлями та порушує права позивача.

За таких обставин просив суд зобов'язати відповідача облаштувати між належною їй лазнею та будинком позивача протипожежну стіну 1-го типу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_8 облаштувати між належною їй лазнею по АДРЕСА_1 та будинком ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 у стіну 1-го типу з мінімальною межею вогнестійкості протипожежної перешкоди (у хвилинах) REI 150, яка б перевищувала покрівлю цього будинку, та з власним фундаментом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

У касаційних скаргах представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, та скасувати ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року, ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід відхилити виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

На сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 Ужгородського району Закарпатської області, приватним підприємцем ОСОБА_8 збудовано готельний комплекс, до складу якого також входить лазня.

05 листопада 2009 року працівниками Ужгородського РУ ГУ МНС України в Закарпатській області при проведенні позапланової перевірки зазначеного готелю виявлено порушення протипожежних норм, у зв'язку з чим винесено припис від 05 листопада 2009 року № 1/899, яким зобов'язано відповідачку до 09 січня 2010 року влаштувати протипожежну стіну 1-го типу.

З листів Ужгородської міськрайонної прокуратури, Ужгородського РВ УМНС України в Закарпатській області вбачається, що відповідач повністю даний припис не виконала, у зв'язку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності та встановлено новий строку виконання припису до 05 жовтня 2011 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала припис, а тому в неї наявний обов'язок по облаштуванню протипожежної стіни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, колегія суддів апеляційного суду виходила з наступного.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Так, зазначений готельний комплекс з баром та лазнею зведено внаслідок реконструкції житлового будинку.

Свідоцтвом № 07000788 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю засвідчено відповідність даних будівель проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено його готовність до експлуатації. Таке свідоцтво видано на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 18 грудня 2009 року.

Будівництво вищезазначених об'єктів здійснювалося на підставі належним чином розробленого проекту за наявністю відповідних дозволів. Відповідно до позитивного висновку комплексної державної експертизи робочий проект з реконструкції житлового будинку під готель та лазню відповідає вимогам нормативних актів з питань охорони праці, енергозбереження, щодо пожежної безпеки, санітарної гігієни.

Дані докази підтверджують, що будівництво лазні (з приводу якої виник спір) здійснено у відповідності до чинних будівельних норм, в тому числі протипожежних, а тому твердження позивача про можливе створення такими будівлями загрози для його права власності є безпідставним.

Також апеляційним судом взято до уваги, що Ужгородським МВ Управління ДСНС України у Закарпатській області проводилася ще одна планова перевірка готельного комплексу ОСОБА_8, за результатами якої винесено припис від 11 грудня 2013 року № 1339. У даному приписі встановлено ряд порушень вимог законодавства та запропоновано вжити заходи на їх усунення: розробити інструкції, встановити вогнегасники, забезпечити наявність інформаційно-довідкових куточків тощо, однак в даному приписі жодним чином не зазначено про невідповідність будівлі лазні протипожежним нормам та необхідність влаштування протипожежної стінки.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, апеляційний суд виходив з того, що скасування припису від 11 грудня 2013 року № 1399 наказом від 04 липня 2014 року № 63 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області, як такого, що внесений всупереч Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» не є істотною умовою для даної справи, а тому підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинам немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак