Провадження № 2/127/6280/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника відповідача ДП «ЖЕК № 26» - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Дочірнього підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 26» ВКФ «Будмонтаж» - ТОВ про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж» -ТОВ про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 27 липня 2013 року сталося затоплення цієї квартири у зв'язку із аварійним проривом трубопроводу холодної води суміжних квартир № 107 та № 158, що розташовані поверхом вище. В результаті затоплення було пошкоджено майно позивачки. Відповідно до звіту від 06 серпня 2013 року, проведеного на замовлення позивачки СОД ФОП ОСОБА_9, вартість матеріального збитку становить 12340,90 грн., а витрати, необхідні для усунення збитку без врахування ПДВ складають 13495,80 грн. Відповідач ДП «ЖЕК № 26» не бажає в добровільному порядку відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Крім того, позивачка зазначила, що їй завдана моральна шкода, яка полягала у зміні життєвих і виробничих стосунках, призвело до фізичних та душевних хвилювань, адже позивачка на час затоплення знаходилась на 9 місяці вагітності. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінила в розмірі 10000,00 грн. В подальшому позивачка неодноразово заявляла клопотання про зміну відповідача та залучення співвідповідачів, а відповідно уточнювалась і позовна заява щодо кола відповідачів. Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2014 року, 28 травня 2014 року, 16 червня 2014 року змінювався процесуальний статус ДП «ЖЕК №26» ВКФ «Будмонтаж» - ТОВ та відповідно останній набув статусу відповідача, а також залучені до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 51, 171, 191 т. 1). Позивачка просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 13459,80 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи (а.с.186-189 т.1).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з ДП «ЖЕК №26» ВКФ «Будмонтаж» - ТОВ на користь позивачки 9028,80 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також 3000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року зазначені рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У вказаній ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що суди, в порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог: не перевірили, коли саме було проведено останню перевірку внутрішньобудинкових систем, яка згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення повинна проводитись два рази на рік, не встановили причину прориву трубопроводу по стояку системи холодного водопостачання та дійшли передчасного висновку про стягнення грошових коштів на відшкодування шкоди з ДП «ЖЕК №26» ВКФ «Будмонтаж» - ТОВ.

В судовому засіданні 30.09.2015 року позивачка подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою просила стягнути солідарно з ДП «ЖЕК №26» ВКФ «Будмонтаж» - ТОВ, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, з урахуванням індексу інфляції за період з 01 серпня 2013року по 31 серпня 2015 року в розмірі 15637,88 грн. (9028,80 грн. х 173,20 %), а також моральну шкоду з урахуванням індексу інфляції за вказаний період в розмірі 17320,00 грн. (10000 грн. х 173,20 %).

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням збільшення їх розміру, підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві з подальшими уточненнями, вказала, що затоплення відбулось в суботу і до 16 год. дня воду ніхто не міг зупинити. Власником квартири вона стала у 2012 році. З ЖЕК № 26 вона договору на обслуговування квартири не укладала, бо їй цього ніхто не пропонував. Прорив стався на стояку на рівні квартири, що належить сім»ї ОСОБА_7.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 приймаючи участь в судових дебатах вказав на те, що заявлений позов він підтримує з тих же підстав, що наведено в позовній заяві. Наголосив на тому, що саме суд має визначити хто саме є винним у прориві труби.

Представник відповідача ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж»-ТОВ в судовому засіданні позов не визнала, посилалась на письмові заперечення проти позову, що надані раніше, зміст яких зводиться до того, що споживач зобов'язаний інформувати виконавця про несправності в інженерних мережах, а виконавець, яким є відповідач, виконує роботи з ремонту внутрішньобудинкових систем лише за заявками мешканців. Також зазначив, що до аварійного прориву заявок від мешканців на ремонт не поступало, а мешканці квартири № 158 самочинно замурували нішу з внутрішньобудинковою системою холодного водопостачання чим ускладнили доступ до останньої. Причиною прориву внутрішньобудинкових мереж водопостачання будинку по вул. П.Тичини, 21 в м. Вінниці є збіг терміну проведення капітального ремонту даних мереж, який повинен був проводитись в 2003 році. При відсутності капітального ремонту виконавець послуг з утримання будинків і прибудинкових територій може ліквідовувати тільки аварійні ситуації, що і зробили працівники ДП «ЖЕК № 26»ВКФ «Будмашпрод» - ОСОБА_10 звернула увагу суду на те, що остання перевірка ДП «ЖЕК № 26»ВКФ «Будмашпрод» - ТОВ вказаного будинку на предмет стану внутрішньо будинкових систем водопостачання проводилась 09.04.2013 року. Причиною прориву є те, що будинок потребує капітального ремонту внутрішньо будинкових мереж водопостачання, оскільки нормативний термін експлуатації цієї мереж закінчився в 2003 році, тобто через 15 років після введення будинку в експлуатацію.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 позов не визнав, надав письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. Зокрема зазначив, що ОСОБА_4 та інші співвласники квартири № 158 не є належними відповідачами, оскільки відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані і здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж. Аналогічне положення закріплено і в договорі, укладеному між ОСОБА_4 та ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж»-ТОВ. Оскільки залиття квартири сталось через пошкодження саме внутрішньобудинкових мереж, вина ОСОБА_4 у заподіянні шкоди відсутня. Вказаний договір хоч і укладався на визначений строк, разом з тим, він містить положення про його автоматичну пролонгацію.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги щодо себе не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки так як ЖЕК № 26 утримує гроші за обслуговування будинку, то саме він повинен нести відповідальність за затоплення квартири позивача.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання повторно не зявились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. При попередньому розгляді справи подавали заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність та відмовити в задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за № 927/11207, наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 р. № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за № 1046/9645.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування частки квартири від 20 листопада 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 3549, зареєстрованим 20 грудня 2012 року КП «ВМБТІ» в книзі №383, номер запису 36/35120 (а. с 4-5, 142 зворот т. 1), та Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 21 липня 1998 року адміністрацією Дочірнього підприємства «Будівельне управління № 148», зареєстрованим 28.07.1998 року в КП «ВООБТІ» в книзі № 383, номер запису 36/35120 (а.с.177 т.1) (у свідоцтві позивачка вказана як ОСОБА_12, однак у звязку з одруженням вона змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-БВ №090079 від 14 вересня 2009 року (а.с.179 т.1).

Співвласниками квартири АДРЕСА_2 є співвідповідачі по справі: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 грудня 1999 року, виданим виконкомом Вінницької міської ради та зареєстрованим 28 жовтня 2000 року в КП «ВООБТІ» в реєстровій книзі № 472, реєстровий номер 36/41995 (а. с. 117 т. 1).

27 липня 2013 року відбувся аварійний прорив трубопроводу холодної води між стінами квартир № 107 та № 158 по вул. П. Тичини, 21 в м. Вінниці, що призвело до затоплення водою стін та стелі квартири № 152, яка належить позивачці, що підтверджується відповідним актом від 27 липня 2013 року (а. с. 6 т.1). Сторони не заперечують наведеної обставини, а також погоджуються, що аварійний прорив трубопроводу холодної води стався безпосередньо на стояку внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання, що розташований в технологічній ніші між стінами квартир № 158 та № 107 вказаного будинку. Причиною прориву трубопроводу є збіг строку його ефективної експлуатації, оскільки з часу введення будинку № 21 по ОСОБА_13 в м. Вінниці в експлуатацію, капітальний ремонт інженерних мереж в ньому не проводився, що підтверджується довідкою Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 24.09.2015 р. № 20-00-006-28887 (а.с. 19 т. 3).

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Як роз'яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

01.01.2003 року між ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж» -ТОВ та Вінницькою міською радою укладено договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій, відповідно до якого Вінницька міська рада (Замовник) передала ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж» -ТОВ (Виконавець) функції по обслуговуванню та утриманню житлового будинку № 21 по вул. П.Тичини у м. Вінниці для надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень (а.с. 73-77 т. 2) Вказаний договір діяв до 01.03.2007 року і був пролонгований до 31.12.2013 року (а.с. 139 т. 2).

За змістом п. 2.3. даного договору виконавець зобовязується забезпечити якісне виконання доручених замовником робіт (послуг) та нести майнову відповідальність за недотримання або неналежне дотримання умов договору у відповідності з чинним законодавством і цим договором.

Підпунктом 2.3.1. п. 2.3. зазначеного договору передбачено, зокрема, обовязок виконавця систематично проводити профілактичні огляди та ремонт внутрішньобудинкових інженерних мереж та санітарного обладнання, систем центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, енергопостачання та іншого обладнання в межах будинків, їх аварійне обслуговування.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пунктів 2, 7 ч. 2 ст. 21 цього Закону виконавець (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору) зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до п.п. 5, 10 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, встановлено обов'язок виконавця проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 07 червня 2012 року № 1372 затверджено порядок та періодичність надання послуг, встановлені тарифи (граничні) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ. Відповідно до п.п. 2 розділу VI додатку № 1 до зазначеного рішення до переліку послуг з утримання будинків включено, зокрема, і обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання. Відповідно до додатку № 2 вказаного рішення граничний тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку № 21 по вул. П.Тичини у м. Вінниці становить 2,62 грн. на обслуговування 1 кв.м. загальної площі. В структуру тарифу включено, зокрема, і технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання (а. с. 84-91 т.2).

Відповідно до п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо. Внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). Загальна вартість технічного обслуговування внутрішньобудинкових інженерних систем визначається як сума вартості технічного обслуговування наявних у житловому будинку (гуртожитку) внутрішньобудинкових систем.

Отже, чинним законодавством проведено розподіл між поняттями «внутрішньобудинкові» та «внутрішньоквартирні» комунальні мережі.

При цьому обов'язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладається саме на виконавця - суб'єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, а витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем включені до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за які сплачують споживачі.

Судом встановлено, що аварійний прорив стався саме на стояку холодного водопостачання, який відноситься до внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання, а не до внутрішньоквартирної, відповідальність за технічне обслуговування та ремонт якого покладена на ДП «ЖЕК № 26»ВКФ «Будмашпром» - ТОВ, тому приходить до висновку, що обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної майну позивачки, слід покласти саме на відповідача ДП «ЖЕК № 26»ВКФ «Будмашпром» - ТОВ, адже прорив стався з вини останнього внаслідок його бездіяльності щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Твердження ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ про те, що обов'язок з обслуговування внутрішньобудинкових мереж лежить на власниках квартир є безпідставним, оскільки суперечить наведеним вище нормам законодавства. Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на п. 5.3.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань ЖКГ від 17 травня 2005 року № 76, щодо виконання робіт по ремонту внутрішньобудинкової водопровідно-каналізаційних систем лише за заявками мешканців, оскільки обов'язок по утриманню, технічному обслуговуванню і ремонту внутрішньобудинкових мереж, а також перевірку їхнього стану з періодичністю два рази на рік покладено саме на виконавця послуг (п.п. 5, 10 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення).

В матеріалах справи містяться акти загального огляду житлового будинку № 21 по вул. П.Тичини у м. Вінниці від 14 квітня 2012 року, 15 жовтня 2012 року, 09 квітня 2013 року (а. с. 70-72 т. 2). Суд звертає увагу, що загальний огляд житлового будинку наслідком якого є складання таких актів, передбачений п. 2.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань ЖКГ від 17 травня 2005 року № 76, для визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року. Натомість обовязок з перевірки стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку покладений на виконавця Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зі складанням за її результатами актів про перевірку стану саме внутрішньобудинкових систем. Однак ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ не надало суду належних і допустимих доказів того, що зазначена перевірка ним здійснювалась.

Суд також відхиляє доводи ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ щодо відсутності його вини у прориві трубопроводу з огляду на те, що закінчився строк проведення капітального ремонту внутрішньобудинкових мереж вищевказаного будинку і виконавець міг тільки ліквідовувати аварійні ситуації, враховуючи наступне. Як вбачається зі змісту договору на утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 01.01.2003 року, укладеному між ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж» -ТОВ та Вінницькою міською радою, виконавець зобовязаний, зокрема, складати титульні списки на капітальний ремонт та плани поточного ремонту і подавати їх на узгодження і затвердження замовнику. Однак відповідач не надав суду доказів того, що ним були вжиті заходи щодо повідомлення та узгодження з замовником (Вінницькою міською радою) проведення капітального ремонту внутрішньобудинкових мереж вказаного будинку. Окрім того, у відповідності до п. 1.2.12.5. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 р. № 150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за № 1046/9645 (чинному на час виникнення спірних правовідносин), до поточного ремонту водопроводу включено послугу по частковій заміні трубопроводу (до 7%) при усуненні нещільностей, витоків. Таким чином, виконавець у разі своєчасного виявлення аварійного стану ділянки стояка в квартирі АДРЕСА_2, міг би частково замінити трубопровід, що б унеможливило прорив та подальшого затоплення квартири № 152, без проведення капітального ремонту.

У цьому звязку суд також звертає увагу на те, що при усуненні аварійної ситуації ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмонтаж» - ТОВ не проводило капітального ремонту трубопроводу, а замінило його частину (менше 7% загального трубопроводу), що свідчить про те, що при належному обслуговуванні вказаної внутрішньобудинкової мережі (два рази на рік) виконавець робіт безперечно міг запобігти вказаній події прориву. (Станом на даний час капремонт не проведено, однак трубопровід функціонує).

Щодо покладання відповідачем відповідальності на інших відповідачів - власників квартири № 158, то суд звертає увагу, що ДП «ЖЕК № 26»ВКФ «Будмашпром» - ТОВ не надано доказів про перешкоджання чи відмову власників квартири № 158 у наданні доступу до внутрішньобудинкових мереж. Твердження ж відповідача, що прорив системи внутрішньобудинкових мереж та його виникнення сталося внаслідок дій власників квартири № 158 (замурування ніші) ґрунтується на припущеннях, що в силу положень ст.60 ЦПК України не може бути доказом по справі.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що ДП «ЖЕК № 26»ВКФ «Будмашпром» - ТОВ в порушення зазначених вище приписів законодавства, належним чином не виконав своїх обовязків щодо утримання, технічного обслуговування і ремонту внутрішньобудинкових мереж в будинку № 21 по вул. П.Тичини у м. Вінниці, що призвело до залиття квартири № 152 даного будинку.

Таким чином, суд приходить до переконання, що саме відповідач ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ повинен відшкодувати позивачці шкоду, що була завдана залиттям вищевказаної квартири

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28 листопада 2014 року № 406, проведеної Товариством з обмеженою відповідністю «Експертно-юридична фірма Соломон», у зазначеній квартирі виявлені пошкодження в коридорі та двох житлових кімнатах, вартість відновлювального ремонту станом на листопад 2014 року становить 9028,8 грн.(а. с. 214-235 т. 1). При цьому суд враховує положення ст. 1192 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до яких потерпілому відшкодовуються збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, робіт, які необхідно провести, щоб усунути негативні наслідки. Однак позивачкою не надано суду інших доказів, які б підтверджували розмір завданих їй збитків на час розгляду справи, клопотань щодо проведення повторної експертизи вона не заявляла.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд звертає увагу, що відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що право позивачки було порушено. В результаті залиття квартири позивачка зазнала моральних страждань у виді негативних переживань, неспокою, роздратування, зневіри, необхідності прикладання зусилля та коштів для відновлення своїх прав протягом тривалого часу. При цьому, суд бере до уваги, що станом на 27 липня 2013 року, тобто на час залиття квартири, позивачка перебувала у стані вагітності, що підтверджується довідкою від 19 червня 2013 року, випискою з медичної картки № 811 (а. с. 32-24 т.1). Відтак, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань, суд вважає розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди, який забезпечить баланс між порушеним правом позивачки та інтересами відповідача, - 5000 грн.

Вимоги позивачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Питання щодо стягнення з боржника боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції регулюється ст. 625 ЦК України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Даною статтею регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, що не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ на користь позивачки слід стягнути 9028,80 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

При зверненні з позовною заявою до суду позивачка сплатила судовий збір в загальному розмірі 343,60 грн. (243,60 грн. згідно з квитанцією № к20/6/50 від 06.12.2013 а.с. 1 т.1 та 100,00 грн. згідно з квитанцією № 51 від 19.12.2013 а.с. 22 т.1) При цьому у первісній редакції позовної заяви ціна позову складала 23495,80 грн.

У відповідності до пп. 1. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата з 01 січня 2013 року становила 1147,00 грн.). Враховуюче те, що ціна первісного позову складала 23495,80 грн., позивачка мала б сплатити судовий збір в розмірі 234,96 грн. (1 відсоток ціни позову), тобто вона переплатила 108,64 грн. (343,60 грн. - 234,96 грн. = 108,64 грн.).

30.09.2015 року позивачка подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ціна позову зросла до 32957,88 грн., тобто збільшилась на 9462,08 грн. (32957,88 грн. - 23495,80 грн. = 9462,08 грн.), не сплативши при цьому судового збору. На час збільшення розміру позовних вимог підпунктом 1. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» була передбачена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи те, що остаточна ціна позову складає 32957,88 грн., за подання до суду такої позовної заяви в 2015 році судовий збір мав би становити 487,20 грн. З урахуванням того, що позивачкою сплачено 343,60 грн., з неї підлягає стягненню в дохід держави недоплачений судовий збір в розмірі 143,60 грн. (487,20 грн. -343,60 грн. = 143,60 грн.)

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов задоволено на 42,5 % (з заявлених 32957,88 грн. задоволено 14028,80 грн.), з відповідача ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ на користь позивачки слід стягнути 207,00 грн. судового збору.

Понесені позивачкою витрати в розмірі 600,00 грн., пов'язані з проведенням спеціалістом оцінки, стягненню не підлягають, адже не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України, а є витратами, пов'язаними з наданням доказів.

Щодо розподілу витрат на правову допомогу, то суд враховує, що матеріалами справи підтверджено, що адвокат ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 06 грудня 2013 року з додатковою угодою від 02 лютого 2015 року, укладеного з ОСОБА_1, надавав останній правову допомогу у вигляді підготовки позовної заяви, складання клопотань, ознайомлення з матеріалами та приймав участь в судових засіданнях, загальний час яких становить 8 год. 15 хвилин при розгляді справи у попередньому складі та на протязі 1 год. 11 хв. під час нового розгляду справи. За надання наведених послуг позивач здійснила оплату в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 32 (а.с. 190 т.1). З урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (8 год. 15 хв. х 487,20 (40% від 1218 грн.) під час попереднього розгляду справи, коли діяв попередній розмір мінімальної заробітної плати та 1 год. 11 хв. х 551,2 (40% від 1378 грн.) під час нового розгляду справи (станом на даний час діє новий мінімальний розмір заробітної плати), суд приходить до висновку, що вказані витрати позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому з урахуванням часткового задоволення позову (42,5 %), на її користь підлягають до стягнення з відповідача ДП «ЖЕК № 26» ВКФ «Будмашпром» - ТОВ вказані витрати в розмірі 1977,19 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 26» ВКФ «Будмашпром» ТОВ (21034, м. Вінниця, вул. Фурманова,1, МФО 302429, ЗКПО 32647826 р/р 2628 у відділенні «Укрексімбанку» в м. Вінниця) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 9028,80 (дев'ять тисяч двадцять вісім гривень 80 копійок) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також 5000,00 (пять тисяч гривень 00 копійок) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 26» ВКФ «Будмашпром» ТОВ (21034, м. Вінниця. вул. Фурманова,1, МФО 302429, ЗКПО 32647826 р/р 26 28 у відділенні «Укрексімбанку» в м. Вінниця) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - 207,00 (двісті сім гривень 00 коп.) грн. судового збору та 1977,19 (одна тисяча девятсот сімдесят сім грн. 19 коп.) у відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави - 143,60 (сто сорок три гривні 60 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: