Справа № 373/1132/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Опанасюк І.О.,

при секретарі Товстій В.О.,

представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача Кожуховського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Переяслав-Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Національного історико-етнографічний заповідник "Переяслав", про визнання незаконним та скасування наказів,

встановив:

Позивачі пред'явили даний позов до відповідача і враховуючи збільшені позовні вимоги просять визнати незаконним та скасувати накази генерального директора Національного історико - етнографічного заповідника «Переяслав» від 10 лютого 2015 року № 18 - ОС,від 16 березня 2015 року № 28 - ОД та від 18 травня 2015 року № 70 - ОД, стягнути з Національного історико - етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 3000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. судові витрати покласти на відповідача

В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, та просили його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_4 пояснив суду, що він працює старшим науковим співробітником науково-дослідного відділу «Дендропарк» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» з 01.03.2014 на підставі наказу від 27.02.2014 №17/1-ОС. Відділ «Дендропарк» знаходиться за адресою: вул. Літописна, 2, м. Переяслав-Хмельницький.

Параграфом 3 наказу від 27.02.2014 №17/1-ОС ОСОБА_4 переміщено до відділу науково-фондової роботи НІЕЗ Переяслав, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 8, м. Переяслав-Хмельницький.

Також, ОСОБА_4 пояснив суду, що на даний час у фондосховищі НІЕЗ «Переяслав» перебуває близько 184 тисяч експонатів, на зберіганні у ОСОБА_4 перебуває близько 21 тисячі експонатів. Відповідно до наказу про переміщення на іншу посаду він повинен передати експонати які перебувають на його зберіганні, що він і робить. Однак фактично здійснити одночасно передачу цих експонатів і виконувати роботу старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу «Дендропарк» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» фізично неможливо. Крім того здійснюючи таку передачу він кожного дня знаходиться у фондосховищі музею та не має фактичної можливості перебувати одночасно на двох робочих місцях. Наказ про його переведення не був погоджений із головним зберігачем НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_5, що суперечить положенням інструкції, та в зв'язку з його відсутністю на робочому місці на яке його перевели на нього чиниться тиск, який виразився, зокрема у несвоєчасній виплаті йому заробітної плати.

Моральну шкоду ОСОБА_4 оцінює в 3000 грн. на його думку виражається в підвищенні тиску та погіршенні самопочуття саме внаслідок прийняття вказаних вище наказів Генерального директора НІЕЗ «Переяслав».

Представники ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали суду, що оцінюють саме в таку суму розмір моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_5 пояснила суду, що оскаржувані накази, якими змінено робоче місце ОСОБА_4 без погодження з головним зберігачем та без передачі музейних предметів від ОСОБА_4 до ОСОБА_5 фактично виконати одночасно неможливо, це ставить під загрозу збереження музейних цінностей. ЇЇ службові записки з цього приводу керівництво музею залишає без уваги. Вищезазначені дії керівника не сприяють збереженню культурної спадщини, а отже - виконанню основного завдання Заповідника.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що наказом генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 27 лютого 2014 року №17/1-ОС «Про переведення, переміщення, впорядкування умов оплати праці» позивача ОСОБА_4 за його власним бажанням було переведено з посади наукового співробітника відділу науково-фондової роботи на посаду старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу «Дендропарк» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини».

При цьому, з невідомих причин, порушуючи п. 28 Інструкції з обліку та збереження музейних цінностей, що затверджена наказом Міністерства культури СРСР від 17 липня 1985 року №290, попередньою адміністрацією НІЕЗ «Переяслав» не було передано матеріальні цінності іншому працівникові фондів або головному зберігачу та, відповідно, не покладено матеріальну відповідальність на них.

У зв'язку із необхідністю, що виникла, у виконанні безпосередніх обов'язків у науково-дослідному відділі «Дендропарк», наказом генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 10 лютого 2015 року №18-ОС було відмінено дію параграфа 3 наказу від 27 лютого 2014 року №17/1-ОС. повернуто позивача ОСОБА_4 у його відділ із визначенням відповідного робочого місця та, по суті, виправлено попередню помилку із не покладенням матеріальної відповідальності на іншого працівника та передачею музейних предметів у лютому 2014 року.

Пунктом 3 наказу від 10 лютого 2015 року №18-ОС та наказом від 16 березня 2015 року №28-ОД було конкретизовано порядок та терміни приймання-передачі музейних предметів та покладення повної матеріальної відповідальності.

Представник відповідача вважає, що в погодженні наказу від 10 лютого 2015 року №18-ОС із головним зберігачам немає необхідності у зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_4 не є працівником обліку, зберігання та реставрації, а також внутрішньої охорони і доглядачем, а є працівником науково-дослідного відділу «Дендропарк» відповідно до наказу від 27 лютого 2014 року №17/1-ОС «Про переведення, переміщення, впорядкування умов оплати праці».

Крім того, вважає, що наказ від 10 лютого 2015 року №18-ОС ніяким чином не суперечить п. 28 Інструкції, відповідно до якого «при звільненні чи переході зберігача на іншу роботу в цьому музеї дирекція зобов'язана забезпечити своєчасну передачу музейних цінностей, що знаходяться у нього на зберіганні, новому працівнику».

Представник відповідача також вважає, що ст.ст. 131,

141 Кодексу законів про працю України дирекцією НІЕЗ «Переяслав» не порушені, та доводи позивачів в цій частині не доведені.

Вимоги про стягнення моральної шкоди та судових витрат представник відповідача також не визнав в повному обсязі.

В частині вимог про відшкодування судових витрат пов'язаних з наданням правової допомоги, представник відповідача не заперечив в частині, що підтверджена відповідними документами.

В ході судового засідання, Кожуховський О.В. надав суду наказ № 70 - ОД «Про внесення змін до наказу від 10 лютого 2015 року № 18 - ОС та скасування наказу від 16 березня 2015 року №28 - ОД» від 18 травня 2015 року виданий Генеральним директором НІЕЗ «Переяслав», який в подальшому став також предметом оскарження та підставою для збільшення позовних вимог позивачами.

Також представник відповідача надав в судовому засіданні наказ №52 - ОС від 04 червня 2015 року виданий Генеральним директором НІЕЗ «Переяслав» про скасування наказу від 10 лютого 2015 року №18 - ОС.

За цих обставин позивачі в судовому засіданні відмовились від позовних вимог в частині скасування наказів генерального директора Національного історико - етнографічного заповідника «Переяслав» від 10 лютого 2015 року № 18 - ОС,від 16 березня 2015 року № 28 - ОД та від 18 травня 2015 року № 70 - ОД в зв'язку з відсутністю предмета оскарження.

Відтак на розгляд суду залишені вимоги про стягнення витрат на правову допомогу та моральної шкоди.

Стосовно витрат на правову допомогу ОСОБА_4, то всупереч положенню статей 60, 61 ЦПК України суду не були надані підтвердження чи сплати ним вартості правової допомоги в розмірі 2500 грн., яку він просить стягнути з відповідача.

Натомість ОСОБА_5 такі документи суду надала.

Так, відповідно до додатково угоди №1 від 18 травня 2015 року до Договору №8 від 29.01.2015 року укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який наявний в матеріалах справи, визначена вартість таких послуг в сумі 2500 грн.

Факт оплати вказаних вище послуг та їх надання підтверджено актом №1 про прийняття - передачу наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №8 від 29.01.2015 року, та товарним чеком від 18.05.2015 року про передачу вказаних коштів.

Відтак вказана вимога відповідає положенню ст. 84 ЦПК України, та враховуючи позицію представника відповідача - підлягає задоволенню.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди,

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що належними та допустимими доказами ця вимога не була підтверджена. Позивач обмежився лише поясненнями із загальновживаних фраз, доказів не надав. Тому, ця вимога має бути залишена без задоволення, що повністю співпадає з позицією викладеною в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди)".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 84, 88, 212, 213 - 215 , 218 ЦПК України , суд ,-

вирішив :

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Національного історико-етнографічного заповідника "Переяслав" про визнання незаконними та скасування наказів - задовольнити частково.

Стягнути з Національного історико-етнографічного заповідника "Переяслав" на користь ОСОБА_5 2500 гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цьогорішення.

Суддя : І.О. Опанасюк