АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6032/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Неганова Н.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Білич І.М., Желепа О.В.

при секретарі Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільськогорайонного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільськогорайонного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми та моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення суми та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона 20.08.2014 року, 12.09.2014 року та 10.10.2014 року зверталась до ветеринарної клініки «Снєжанських» у зв'язку із захворюванням кота Рижика, якому 10 років, з метою амбулаторної діагностики захворювання і призначення лікування. Відвідування клініки на прохання позивачки здійснювала ОСОБА_4 Позивачка зазначає, що призначене черговим ветеринаром клініки лікування у вигляді антибіотиків широкого спектру дії не принесло тварині полегшення, а лише погіршило її загальний стан. Кожного разу, відвідуючи клініку, здійснювався огляд тварини, але діагноз не був встановлений, не пропонувалась діагностика крім загального аналізу крові. На вимогу надати амбулаторну картку тварини в клініці була отримана категорична відмова, також було відмовлено озвучити прізвище ветеринара, який лікував тварину. При грошовому розрахунку чеки клінікою не надавалися. В зв'язку з тим, що ветеринар клініки «Снєжанських» не звертав уваги на погіршення стану тварини після кожного призначення, позивачка вирішила звернутися в клініку «Злата», в якій 17.10.2014 року був проведений кваліфікований огляд тварини, зроблений рентген і з'ясувалось, що у тварини пухлина в носі, яка поширилась у горло. Також була призначена операція на 20.10.2014 року, однак проведена вона не була через значне погіршення стану тварини. Позивачці було запропоновано усипити тварину з метою позбавлення її від фізичних страждань. Позивачка стверджує, що через халатні, поверхові і непрофесійні дії чергового ветеринара клініки «Снєжанських» не був вчасно встановлений діагноз, був втрачений час, який можна було використати для лікування захворювання, а також проведення можливого операційного втручання. Позивачка через такі дії відповідача отримала стрес, втратила душевну рівновагу та апетит. ОСОБА_1 є інвалідом І групи по зору, більшу частину свого часу проводила у спілкуванні з цією твариною. Депресивний стан, в якому перебуває позивачка, змушує її систематично вживати заспокійливі ліки. Позивачка просить стягнути з відповідача витрати за надані послуги в розмірі 300 гривень та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 7 000 гривень та стягнути судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов не доведено доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України та відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача по лікуванню кота і його смертю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на надання відповідачем неякісних ветеринарних послуг по лікуванню кота, які призвели до його смерті та завдали позивачу матеріальних та моральних збитків у зв'язку з цим.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в належних йому на праві приватної власності нежилих приміщеннях АДРЕСА_1 здійснює ветеринарну практику та роздрібну торгівлю ветеринарними медикаментами і препаратами на підставі ліцензії серії НОМЕР_1, виданої 18.04.2011 року Головним управління ветеринарної медицини в м. Києві, та ліцензії серії НОМЕР_2, виданої 23.05.2012 року Головним управлінням ветеринарної медицини в м. Києві (а.с.32, 34- копії ліцензій).

ОСОБА_5 має вищу освіту за спеціальністю «Ветеринарна медицина» та має кваліфікацію лікар ветеринарної медицини (а.с.68), працює у ФОП ОСОБА_3 на підставі трудового договору від 04.02.2014 року (а.с.66 - копія трудового договору).

20.08.2014 року, 12.09.2014 року та 10.10.2014 року ОСОБА_2 зверталась до ветеринарної лікарні ФОП ОСОБА_3 за наданням медичних послуг у зв'язку з хворобою кота Рижика, що підтверджується актами про надані медичні послуги Лікування призначала лікар ОСОБА_5 (а.с.7-10).

Відвідування ветеринарної клініки ОСОБА_2 підтверджується копіями записів в амбулаторному журналі від 20.08.2014 року, 12.09.2014 року та 10.10.2014 року (а.с.47-54).

Відповідно до довідкової інформації, наданої ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_2,. власниця кота Рижика, зверталась до ветеринарної клініки ФОП ОСОБА_3: 20.08.2014 року - за послуги нараховано 62 гривні, сплачено 62 гривні; 12.09.2014 року - за послуги нараховано 129 гривень, сплачено 129 гривень; 10.10.2014 року - за послуги нараховано 112 гривень, сплачено 40 гривень. Загалом ОСОБА_2 сплатила 231 гривню (а.с.62).

Суду першої інстанції представник позивача пояснила, що вона зверталась до ветеринарної клініки ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що у кота Рижика були хрипи, він не міг дихати та приймати їжу. Лікарем були надані некваліфіковані послуги, не встановлено правильний діагноз і не вірно призначено лікування десятирічному коту Рижику, що призвело до погіршення стану тварини і наслідком чого стало те, що тварину усипили в клініці «Злата». За лікування кота було сплачено 300 гривень, а саме: за огляд тварини -100 гривень, за аналіз крові - 40 гривень, за видалення зуба - 74 гривні, за уколи - 86 гривень.

З виписки з історії хвороби, наданої лікарем КВВТЦ «Злата» ОСОБА_6 вбачається, що 17.10.2014 року до лікаря звернулась ОСОБА_2 - власниця десятирічного кота «Рижика» із скаргами на стан здоров'я тварини. Лікарем було виявлено новоутворення носоглотки, а 20.10.2014 року через неможливість терапевтичного і хірургічного лікування тварину усипили. (а.с.12).

Як вбачається з журналу відвідувань клініки «Снєжнєвських», ОСОБА_2 зверталась до клініки у зв'язку з захворюванням кота Рижика 2012 року народження, а не 2004 рокународження. Скарги були на поганий апетит і неприємний запах з рота у тварини, а пухлини твердих тканин у кота не спостерігалось.

Встановлений у клініці «Злата» діагноз про новоутворення є попереднім, оскільки гістологічного або цитологічного дослідження патологічного матеріалу не проводилось,що вбачається із виписки з історії хвороби клініки «Злата». (а.с.12).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надано доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що лікування у клініці відповідача проводилось невірно, що призвело до необхідності усипити тварину, тобто не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача по лікуванню кота і його смертю, відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди.

Крім цього, відповідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача по лікуванню кота і смертю кота позивачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача моральної шкоди.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердила, що ветеринарно-санітарна експертиза щодо смерті кота Рижика не проводилась. Висновків експертизи щодо причини смерті кота у позивача не має, оскільки патолого-анатомічного, гістологічного чи цитологічного дослідження патологічного матеріалу не проводилось.

Висновок про те, що лікування кота Рижика в клініці відповідача проводилось невірно та прискорило смерть кота, представник позивача зробила після лікування кота в клініці «Злата», однак КВВТУ «Злата» також не надало експертного висновку на підтвердження того, що лікування кота у клініці відповідача проводилось невірно, що призвело до необхідності усипити тварину в клініці «Злата».

В апеляційному суді представник позивача пояснила, що звернулась із скаргою до Державної ветеринарної служби щодо надання відповідачем неякісних ветеринарних послуг при лікуванні її кота, однак рішення по скарзі прийнято не було та діяльність відповідача не була перевірена відповідно до вимог Закону про ветеринарну медицину.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не ґрунтується на припущеннях.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Подільськогорайонного суду м. Києва від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді