Ухвала

іменем україни

22 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги із застосуванням наслідків недійсності,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому просив визнати частково недійсним договір відступлення прав вимоги № б/н від 17 грудня 2012 року, який був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором № Ф-1 від 04 січня 2008 року, що був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ОСОБА_2 із застосуванням наслідків недійсності, мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний договір суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, станом на момент укладення договору не могло бути відступлено право грошової вимоги за договором факторингу щодо фізичної особи, чим істотно порушені його права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що 04 січня 2008 року між ЗАТ «Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Ф-1, за умовами якого ЗАТ «Промінвестбанк» надало ОСОБА_2 кредит у сумі 170 000,00 грн з кінцевим терміном повернення до 31 грудня 2027 року із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних.

Пунктом 5.3.3 вказаного договору визначено, що банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Промінвестбанк» передало, а ТОВ «Кредитні ініціативи» одержало право вимоги за кредитним договором № Ф-1 від 04 січня 2008 року.

20 грудня 2012 року на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про відступлення, в якому його повідомлено про укладення договору про відступлення права вимоги

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 203, 215, 530, 626, 627, 628, 629 ЦК України, вірно виходив із того, що договір про відступлення права вимоги було укладено між сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги із застосуванням наслідків недійсності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ