Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/1564/15-ц Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 2 Доповідач Коломієць О. С.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Коломієць О.С.
суддів: Зарицької Г.В., Жигановської О.С.
з участю секретаря
судового засідання: Добровольській Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шоломківської сільської ради Овруцького району Житомирської області, квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира Міністерства оборони України, за участю третьої особи Реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого послався на те, що з 29 серпня 1994 року проживає разом з сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 до цього часу. Зазначену квартиру позивач отримав в зв`язку із проходженням військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 . У квартирі, в якій він проживає разом з членами своєї сім`ї, проводить поточні ремонти, своєчасно сплачує всі комунальні платежі та утримує її в належному стані. На підставі вищевказаного позивач просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на вказану квартиру.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не врахував положення Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24.06.2011р. «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» відповідно до якого, документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, побудованого до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Такий технічний план спірного будинку був складений працівниками КП «Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації» 27 травня 2013 року. Крім того, даний будинок має юридичну адресу та зареєстрований в погосподарський книзі Шоломківської сільської ради Овруцького району, що підтверджує його державну реєстрацію та прийняття в експлуатацію. У зв`язку з чим, висновок суду про те, що даний будинок не зареєстрований в установленому законом порядку та має ознаки самочинного будівництва є безпідставним.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Судом було встановлено, що 24.04.1993 року позивачу ОСОБА_1 , як військовослужбовцю на сім`ю у складі чотирьох осіб, згідно із списком розподілу житлової площі по військовій частині НОМЕР_1 , затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 , було виділено трикімнатну квартиру житловою площею 52 кв.м. в с.Слобода Шоломківська Овруцького району Житомирської області (а.с.6,7).
Позивач з 29 серпня 1994 року зареєстрований (без зазначення вулиці та номера будинку) у селі Слобода Шоломківська Овруцького району Житомирської області, що підтверджується довідкою про прописку від 22.11.1993 року № 464 та паспорта громадянина України (а.с.4,5).
Зі змісту довідок, які видані виконкомом Шоломківської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 06.04.2015 року № 580 та від 14.04.2015 року № 704, № 705 вбачається, що позивач разом з сім`єю зареєстрований та проживає з 29.08.1994 року в будинку по АДРЕСА_2 , який облікований сільською радою в погосподарській книзі під № 0654-1 (а.с.8-10). Позивач ОСОБА_1 разом з сім`єю проживає в квартирі АДРЕСА_3 вказаного будинку, інші три квартири займає багатодітна сім`я.
З наданих сторонами доказів та пояснень сторін під час розгляду справи було встановлено, що даний багатоквартирний будинок був побудований військовою частиною НОМЕР_1 , яка на даний час ліквідована. Проте, будівництво даного будинку військовою частиною не було завершено і він не був зданий в експлуатацію, у зв`язку з чим ордера на вселення в дане жиле приміщення, в тому числі і позивачу, не видавалися. Будь-якого рішення про виділення земельної ділянки під забудову житлового будинку, в якому розташована спірна квартира, Шоломківською сільською радою не приймалось (а.с.16,17,25,26,47).
Як вбачається із змісту ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту реєстрації.
Тобто, право власності за набувальною давністю набуває особа, яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років. Це означає, що спірне майно на момент заволодіння ним повинно було належати певному власнику.
Також позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.
Під час розгляду справи було встановлено, що багатоквартирний житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира, був зведений самочинно і не зареєстрований в установленому законом порядку як об`єкт права власності.
Земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, під забудову, в тому числі і позивачу, не виділялась.
Оскільки право власності на спірне майно не виникло, то воно не може передаватись іншим особам, які на нього претендують як на підставі цивільно-правових угод так і за набувальною давністю.
Отже, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд дійшов правильного висновку, що у позивача не виникло право власності на спірну квартиру за набувальною давністю, оскільки зазначений будинок є самочинним будівництвом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального закону, оскільки ці доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм закону, які регулюють правовідносини з набувальної давності.
Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, прав і обов`язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з`ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам. В ході апеляційного провадження докази, які впливають на правильність та правомірність прийнятого судом рішення, стороною позивача не надавались, що спростовує доводи апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий Судді