№ 207/2423/15-ц
№ 2/207/1173/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

01 липня 2015 року Суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 44286 грн. 50 коп., понесені додаткові витрати у розмірі 1020 грн. 15 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп., та судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 696 грн. 67 коп.

Ознайомившись з позовною заявою, приходжу до висновку, що позов підлягає поверненню позивачу, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить стягнути із відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що 24 листопада 2014 р. об 11-00 год. в м. Дніпродзержинськ на перехресті вулиць Сачко та Москворецька сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

На місці ДТП ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні ДТП, про що було складено Повідомлення про ДТП («Європротокол»).

В результаті ДТП автомобілю НОМЕР_2, що належить позивачу на праві особистої власності, заподіяні технічні пошкодження.

В абзаці 2 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). А отже у даному випадку, як сам зазначає позивач у своїй позовній заяві - саме ОСОБА_4 була тим водієм, який на законній правовій підставі використовував транспортний засіб та саме з нею позивачем з вищезазначених підстав і було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»), в якому були зазначені як номер посвідчення водія ОСОБА_4Ю, так і номер страхового полісу на керований нею автомобіль та всі дані про нього.

У відповідності до ч. 3 ст. 122 ЦПК України судом було зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській областіщодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_4 з відповіді якого вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що не відноситься до територіальної підсудності Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Разом з цим у позовній заяві позивач просить відшкодувати шкоду, яка була спричинена в результаті заподіяння технічних пошкоджень його автомобілю.

Підстави для застосування положень ч. 6 ст. 110 ЦПК України щодо пред'явлення позову за місцем завдання шкоди також не вбачаються, оскільки ДТП відбулося на перехресті вулиць Сачко та Москворецька у м. Дніпродзержинську, на територію якого не поширюється юрисдикція Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

Згідно з ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала, яка разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, позовна заява повертається позивачеві у випадку, коди справа не підсудна цьому суду.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 110, ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - повернути позивачеві, розяснити, що для вирішення цього питання необхідно звернутися до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя