Справа № 2-565/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Свірідової В.В.

при секретарі Дмитраш І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Держкомзему у м.Львові, ОСОБА_2 міського відділу ОСОБА_2 регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про зобов'язання до вчинення дій,-

установив:

14.10.2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0792га, що розташована в смт.Брюховичі по вул.Дитячій,51 в порядку спадкування після смерті її бабці ОСОБА_3.

Позивачка уточнила свої позовні вимоги 28 грудня 2009 року та просить суд постановити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 міський відділ ОСОБА_2 регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» зареєструвати державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0792га, розташованої в смт.Брюховичі по вул.Дитячій,51 на її імя .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила,що відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу 03.11.2004 року ОСОБА_4, і зареєстрованого в реєстрі №400, її бабця ОСОБА_3, заповіла їй земельну ділянку, площею 0,0792га, розташовану в смт.Брюховичі на вул.Дитячаій,51. 15 грудня 2006 року ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку. В процесі виготовлення правоустановлюючих документів виявилось, що державний акт №2090 від 11.04.1998 року, виданий на прізвище ОСОБА_3, який є підставою видачі Державного акту, згідно свідоцтва про гірйвоха спадщину за заповітом ВЕТ №223573 від 03.08.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-1971, не був внесений в книгу записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю на території Брюховицької селищної ради. З даних питань позивачка зверталась в управління Держкомзему у м.Львові де їй розяснили, що державний акт ОСОБА_3 помилково не був вписаний в книгу реєстрації Відділом приміських земель, однак реєстраційний номер йому присвоювався і він зазначений на самому державному акті-2090. Відтак, на даний час позивачка позбавлена можливості оформити документи про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві мотиви. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача управління Держкомзему у м.Львові ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 помилково не був вписаний в книгу реєстрації Відділом приміських земель, який у 2008 році було приєднано до теперішнього Управління Держкомзему у м.Львові, однак реєстраційний номер йому присвоювався і він зазначений на самому державному акті №2090.

Представник відповідача ОСОБА_2 міського відділу ОСОБА_2 регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу 03.11.2004 року ОСОБА_4, і зареєстрованого в реєстрі №400.

ОСОБА_3, заповіла своїй внучці, позивачці по справі ОСОБА_1, земельну ділянку,площею 0,0792га, розташовану в смт.Брюховичі на вул. Дитячій,51.

15.12.2006 року ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яку ОСОБА_1 прийняла у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого за №1-1971 виданого третьою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 03.08.2007 року від ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку, площею 0,0792 га, розташованої в смт.Брюховичаі на вул..Дитячії, 51, яка належала ОСОБА_3: ОСОБА_7 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Л' №0 виданого 11.04.1998 року Брюховицькою селищною радою народних депутаті, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.1998 року №2-394, тє зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю з- №2090.

23.08.2007 року в ОКП ЛОР „БТІ та ЕО" ОСОБА_1 видано витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за №15692714 від 23.08.2007 року.

Крім того, Львівськоюрегіональною філією Державного підприємства «Центр державног земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» було виготовлено технічну документацію із землеустрою по переоформленню державного акта на право власності на земельну ділянку та погоджено у встановленому законом порядку в Управління земельних ресурсів у м.Львові.

В судовому засіданні встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виписаний на імя ОСОБА_1 , підписаний начальником управління Держкомзему у м.Львові і знаходиться на державній реєстрації в ОСОБА_2 міському відділі ОСОБА_2 регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, серія бланку державного акту ЯД № 520683, однак помилково не був вписаний в книгу реєстрації Відділом приміських земель, тому даний акт на даний час не реєструють, що і потягло за собою звернення позивачки до суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути поряд з іншими - визнання права, що врегульовано ст.16 ЦК України.

На даний час позивачка позбавлена можливості зареєструвати державний акт, відтак на думку суду правомірно звернулася за захистом своїх прав до суду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10,11,60,88,209, 212, 214, 215,218 ЦПК України, ст.ст.15,16, 1218 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_2 міський відділ ОСОБА_2 регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах зареєструвати державний акт серії ЯД № 520683 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0792га, розташованої в смт.Брюховичі по вул.Дитячій, 51 на імя ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.Довгань ОСОБА_8, заповіла своїй внучці, позивачці по справі ОСОБА_1, земельну ділянку,площею 0,0792га, розташовану в смт.Брюховичі на вул. Дитячій,51.

Суддя ОСОБА_9