Справа №486/1878/15-ц 14.12.2015 14.12.2015 14.12.2015
Провадження №22-ц/784/3052/15
Справа №486/1878/15-ц Головуючий у першій інстанції Савін О.І.
Провадження №22-ц/784/3052/15 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

14 грудня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Галущенка О.І.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 листопада 2015 року, постановлену у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина його дідуся ОСОБА_5 - ОСОБА_6, яку він вважав своєю бабусею. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що він постійно проживав зі спадкодавцем однією сім'єю, у тому числі і останні п'ять років до часу відкриття спадщини, інших спадкоємців немає, заявник просив встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю у період з травня 1980 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, що необхідно йому для прийняття спадщини.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 06 листопада 2015 року.

Наступною ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 листопада 2015 року заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду, оскільки, як на думку суду першої інстанції, вбачається спір про право.

Одночасно заявнику роз'яснено його право на пред'явлення позову на загальних підставах, де і вирішити питання про встановлення бажаного ним юридичного факту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та необґрунтовану та направити цивільну справу до того ж суду першої інстанції для подальшого її розгляду і вирішення по суті, але іншим складом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив її з додержанням норм процесуального права.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,5,10 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) кожний має право на судове вирішення спору щодо його прав та обов'язків.

При цьому, реальний доступ до судового захисту не може бути обмежений іншими нормами права, на що неодноразово звертав увагу Європейський Суд з прав людини при вирішенні окремих справ.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, що за правовою природою є встановленням фактів, що мають юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення даного факту може вплинути на спадкові права й обов'язки заінтересованих осіб, які теж заявили про свої права на спадкове майно, а, відтак, існує спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Оскільки ж свою вимогу ОСОБА_3 заявив в порядку окремого провадження, то його заяву слід залишити без розгляду, роз'яснивши йому право на пред'явлення позову.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, за ст.ст.234,235 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

При цьому, такі факти можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження лише за умов, що:

- факти, які підлягають встановленню, мають юридично значимий характер, тобто відповідно до закону тягнуть за собою певні юридичні наслідки, як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій;

- заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки;

- чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За приписами ч.4 ст.256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до вимог ч.6 ст.235 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається із змісту поданої заяви, що була предметом розгляду, встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно заявнику для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, до складу якої увійшло спадкове майно у тому числі квартира АДРЕСА_1.

Крім того, як слідує з матеріалів цієї справи, ОСОБА_7, який також вважає себе спадкоємцем ОСОБА_6, звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_8 і ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на вищевказану спадкову квартиру. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Наступною ухвалою того ж суду від 09 жовтня 2015 року судом вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Вищенаведене свідчить про те, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право на нерухоме майно, який також повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, оскільки і заявник ОСОБА_3 так і ОСОБА_7 вважають себе спадкоємцями ОСОБА_6

У зв'язку з цим, суд першої інстанції зобов'язаний був залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду і роз'яснити останньому про його право подати позов на загальних підставах.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і міський суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до тверджень особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність процесуальних порушень при розгляді судом першої інстанції даної цивільної справи, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженої ухвали, оскільки більша частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на правильність вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 листопада 2015 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: Н.В. Самчишина

О.І. Галущенко