Справа № 352/1662/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2571/2015
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Пнівчук О.В.,Беркій О.Ю.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю не менш як пять років до часу прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Тисменицького районного суду від 25 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду від 25 серпня 2015 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення прозову задоволено.

Заборонено Тисменицькій районній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно відповідно до матеріалів спадкової справи №76 від 24.02.2015 року, в тому числі на будинковолодіння №42 по вул. Грушевського в с.Хомяківка Тисменицького району.

На дану ухвалу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом норм процесуального права.

Апелянти вказали, що відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бут співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звернувшись до суду, ОСОБА_2 просила суд встановити факт спільного проживання однією сімєю не менш як пять років до часу прийняття спадщини, відтак визначений судом спосіб забезпечення позову не можна вважати співмірним із позовною вимогою. Крім того,вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Заборонивши нотаріусу вчиняти дії щодо оформлення спадкового майна, суд порушив права законних спадкоємців на отримання свідоцтва про право на спадщину.

З наведених підстав апелянти просили скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою зняти заборону Тисменицькій районній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити в її задоволенні з підстав вказаних в запереченні поданому на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого як опікун діє ОСОБА_2, звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

З метою забезпечення позову ОСОБА_2 просила суд заборонити Тисменицькій районній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно відповідно до матеріалів спадкової справи №76 від 24.02.2015 року, в тому числі на будинковолодіння №42 по вул. Грушевського в с.Хомяківка Тисменицького району.

Обґрунтовуючи необхідність застосування судом заходів забезпечення позову ОСОБА_2 посилалась на те, що вона та неповнолітній ОСОБА_3 проживали однією сімєю з покійним ОСОБА_7 останніх 15,5 років. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не укладався, проте останній перебував у зареєстрованому шлюбі з колишньою дружиною - відповідачкою ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_7 відповідачі, як спадкоємці першої черги звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, в тому числі на будинковолодіння по вул. Грушевського, 42 в с.Хомяківка. ОСОБА_2 також зазначила, що встановлення факту спільного проживання її та онука ОСОБА_3 з покійним ОСОБА_7 однією сімєю надасть позивачам можливість захистити їх право на частку у спадщині за законом як спадкоємців четвертої та пятої черги та забезпечити право на проживання у будинку. Відтак оформлення нотаріусом правовстановлюючих документів без вирішення даної справи може утруднити виконання рішення суду у майбутньому.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено в абзаці 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_2 просила суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із ОСОБА_7, який помер, однією сімєю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

Видом вжиття заходів забезпечення, сторона обрала - заборону вчиняти певні дії щодо оформлення права на спадщину, тоді як такої вимоги не заявляє.

Відповідно, виходячи зі змісту позовної вимоги та суті вжитих судом заходів, їх не можна вважати обґрунтованими та співмірними.

Тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали та постановлення нової про відмову в забезпеченні позову.

Керуючись п.2 ст. 307, п.2 ст. 312, 313-314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 25 серпня 2015 року про забезпечення позову забороною Тисменицькій районній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно відповідно до матеріалів спадкової справи № 76 від 24.02.2015 року в тому числі на будинковоління № 42 по вул.Грушевського в с.Хом»яківка Тисменицького району скасувати та постановити нову ухвалу, якою в забезпеченні позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_8