АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Болотова Є.В.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Даніель» Ожга Євгенія Вікторовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Даніель» до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання недійсним нікчемного договору, визнання відсутності прав,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7465/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року відмовлено в задоволені позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Даніель» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Даніель») до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання недійсним нікчемного договору, визнання відсутності прав.

Не погодившись із таким рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Даніель» Ожго Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що Постановою правління НБУ № 14 від 16 січня 2014 року ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16 січня 2014 року розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку, яку запроваджено з 17 січня 2014 року по 16 квітня 2014 року, в зв'язку з чим в силу вимог ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження органів управління банку та органів контролю призупинилися, і вони не вправі були укладати договори. Крім того, в день укладення оспорюваного договору, початок операційного часу банку становив з 09 год. 15 хв. до 16 год. 30 хв., початок післяопераційного часу становив з 16 год. 30 хв. до 17 год. 45 хв., проте, фінансова операція по отриманню та проведенню коштів по вкладним рахункам за вкладом відповідача була здійснена після 18 год. 00 хв., а саме о 19 год. 47 хв.

В суді апеляційної інстанції Холоденко Г.М. в інтересах ПАТ «КБ «Даніель» апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Даніель» в особі заступника голови правління Богданової О.В., яка діяла на підставі довіреності від 12 грудня 2013 року, було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42643, за яким ОСОБА_2 було розміщено у ПАТ «КБ «Даніель» вклад в сумі 17 875 євро на строк з 16 січня 2014 року по 15 лютого 2014 року (а.с.3-4).

Постановою Правління Національного банку України № 14 від 16 січня 2014 року ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних банків (а.с.11).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16 січня 2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку з 17 січня 2014 року. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 17 січня 2014 року по 16 квітня 2014 року. Призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Даніель» Ожга Є.В. Цим же рішенням (п.5) надано вказівку забезпечити розміщення інформації про запровадження тимчасової адміністрації в мережі Інтернет на сторінці Фонду (не пізніше 20 січня 2014 року) та у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» (не пізніше 27 січня 2014 року) (а.с.10).

15 квітня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» (а.с.13).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 16 квітня 2014 року було розпочату процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Даніель», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» Ожга Є.В. (а.с.12).

24 листопада 2014 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» Ожго Є.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним нікчемного договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42643 від 16 січня 2014 року та визнання відсутності у ОСОБА_2 права на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що вказаний договір є нікчемним, оскільки був укладений з порушенням ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є таким, що порушує публічний порядок.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Відповідно до положень ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певним засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивачем не було надано суду належних доказів наявності умислу у сторін правочинів або однієї із сторін в намірі порушити публічний порядок.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Разом з тим, позивачем не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42643 від 16 січня 2014 року був укладений після призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду № 1 від 16 січня 2014 року.

Також, як згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16 січня 2014 року процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато з 17 січня 2014 року, а також визначено, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію приступає до виконання своїх обов'язків 17 січня 2014 року.

Таким чином, посилання апелянта на те, що договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42643 від 16 січня 2014 року є нікчемними на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» Ожга Є.В.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на здійснення операції банком по перерахуванню коштів на депозитний рахунок ОСОБА_2 в післяопераційний час, оскільки отримання від клієнтів коштів та проведення їх по вкладним рахункам після закінчення операційного часу не свідчить про нікчемність договору банківського вкладу, який набирає сили з моменту підписання його сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Даніель» Ожга Євгенія Вікторовича відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

Є.В.Болотов