АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/679/15-ц 22-ц/774/1237/К/15
Справа № 212/679/15-ц Головуючий в суді 1-ї
Провадження № 22-ц/774/1237/К/15 інстанції Тимошенко Т.І.
Категорія № 26 (3) Доповідач Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») та просив стягнути 60000 грн.на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 7000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не взяв до уваги той факт, що позивач працював у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, не врахував, що в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.07.2014 року зазначено, що особою, яке порушило законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є безпосередньо ОСОБА_2, тобто він сам винен у виникненні у нього професійного захворювання. Також суд не врахував, що під час укладення трудового договору позивач був попереджений про наявність шкідливих та ризикових факторів, про їх вплив і негативні наслідки та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку з настанням професійного захворювання відповідач не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за це. Робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є обєктивним явищем. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір моральної шкоди значно завищений.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 7000 грн., не врахував, що на момент його звернення до суду суттєво погіршились умови проживання, зросли ціни на продукти харчування, медичні препарати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню, а рішення суду зміні з підстав п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у звязку з неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 працював в підземних умовах шахти «ім. Леніна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 11).

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 23 травня 2014 року ОСОБА_2 встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого ст. J44 (а.с. 6), у звязку з чим 15 липня 2014 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с. 8-9).

Згідно п. 17 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності з 08 вересня 2014 року безстроково Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами ВМП (а.с. 7) .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди вищезазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що позивач працював у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на час встановлення професійного захворювання ОСОБА_2 працював заступником начальника дільниці № 22, зайнятим повний робочій день на підземних роботах шахти «ім. Леніна» ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з втратою ним професійної працездатності встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без достатнього урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не в повній мірі дав оцінку ступені фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалості і тяжкості, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо погіршення умов проживання та зросту цін на медичні препарати, забезпечення якими він потребує, колегія суддів не приймає до уваги, як безпідставні.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідків, що наступили та ступеню вини позивача у виникненні професійного захворювання, про що зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача з 7000 грн. до 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши його з 7000 (семи тисяч) грн. до 4000 (чотирьох тисяч) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: