Справа №442/3587/15-ц
Провадження №2/442/1315/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

23 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Нагірної О.Б.,

при секретарі - Кондратів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстації. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі фактично не проживають у вищезгаданій квартирі близько 9 років. На неодноразові прохання позивача добровільно знятися з реєстрації відповідачі не реагують. Витрати по оплаті комунальних послуг несе виключно позивач. У зв'язку із фактом прописки відповідачів у даній квартирі, позивач несе матеріальні збитки пов'язані з оплатою комунальних послуг, а тому просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить слухати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку через оголошення в пресі. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Як вбачається з Акту від 14.05.2015 року, складеного представниками КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2,ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають з 2007 року і по час обстеження,в даній квартирі зареєстровані,але ніякої участі в утриманні житла не приймають, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали цим громадянкам, немає (а/с 2).

Як вбачається з копії по квартирної карточи у будинку АДРЕСА_1 прописаними є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, основним квартиронаймачем є ОСОБА_1 (а/с3-6).

Частиною першою ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

За змістом ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

З роз'яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Беручи до уваги наведене та те, що відповідачі добровільно залишили спірне житло і в ньому не проживають понад встановлені ст. 71 ЖК України терміни, не сплачують комунальних послуг, їх особисте майно в будинку відсутнє, суд приходить до висновку про те, що такі дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачами не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вони самостійно залишили жиле приміщення і з цього часу не намагалася вселитись у таке.

А тому позовні вимоги слід задоволити у повному обсязі та визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, ст. ст. 71,72,167 ЖК України ,суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя Нагірна О.Б.