Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго», про встановлення земельного сервітуту, за касаційною скаргою виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області на рішення апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області звернувся до суду з указаним позовом, просив установити земельний сервітут на право прокладення теплової мережі 28 м довжиною та 1,5 м шириною через належну відповідачам земельну ділянку, а також внести відповідні зміни до державного акта на зазначену земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у м. Стрию виникла потреба замінити частину теплової мережі від котельні по АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3. Прокладення нової теплової мережі через земельну ділянку відповідачів є найкоротшим маршрутом та найдешевшим способом, проте останні своєї згоди на це не надають.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2012 року позов задоволено. Встановлено земельний сервітут на право прокладення теплової мережі 28 м довжиною та 1,5 м шириною через належну ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку АДРЕСА_1 на межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_4. Внесено зміни до державного акта на право приватної власності на землю, виданого Стрийською міською радою 6 березня 2010 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів за № НОМЕР_1, шляхом встановлення зазначеного земельного сервітуту. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено поворот виконання рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять її відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі

Згідно із ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів виходить із установлених апеляційним судом обставин, а також ураховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія Нав'єра А.О. та інші проти Бельгії», «Совтрансавто-Холдинг проти України», «Серявін та інші проти України»), в якій суд звертав увагу, що важливою вимогою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що втручання в право на мирне володіння майном повинно здійснюватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини, між громадськими інтересами та вимогами захисту права власності; має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради від 24 березня 2000 року № 99 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0953 га АДРЕСА_1, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_1 (а.с. 80, т.1).

В акті обстеження земельних ділянок на предмет виносу частини аварійної теплової мережі, що пролягає до житлового будинку по АДРЕСА_3, складеного 14 березня 2011 року комісією в складі заступника міського голови ОСОБА_7, начальника відділу житлово-комунального господарства ОСОБА_8, директора комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» ОСОБА_9, зазначено, що існують два варіанти виносу теплової мережі:

1) прокласти частину аварійної теплової мережі, що підлягає заміні, через приватизовану земельну ділянку ОСОБА_3, яка проживає у АДРЕСА_1 по межі із земельною ділянкою ОСОБА_10. Роботи виконати вручну. Довжина необхідної земельної ділянки для виносу аварійної тепломережі становить 28 м, а ширина - 1,5 м Згоди на прокладення теплової мережі без вилучення земельної ділянки за умови виплати грошової компенсації ОСОБА_3 не надає;

2) прокласти нову теплову мережу від котельні по АДРЕСА_2 до житлового будинку по АДРЕСА_3. У цьому випадку теплову мережу необхідно прокласти через прилеглу територію багатоквартирного будинку по АДРЕСА_5 на територію Стрийської райспоживспілки, на якій розташована будівля банку «Експрес» та релігійна споруда. Територія райспоживспілки заасфальтована, при прокладенні теплової мережі необхідно перетинати наступні лінії комунікацій: вода, газ, каналізація, електричний кабель. Довжина теплової мережі 125 м. Роботи з прокладення мережі дуже трудомісткі та затратні. Згоди на прокладення теплової мережі ніхто з власників вищевказаних будинків не надає.

Комісія вирішила, що перший варіант виносу теплової мережі дешевший, а виконати зазначені роботи набагато простіше та швидше, тому рекомендувала винести цей варіант на обговорення депутатської комісії та на сесію на предмет відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 для суспільних потреб міста. Вподальшому після проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці можна встановити сервітут та повернути її для користування ОСОБА_3

Із співвласниками земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 питання про встановлення сервітуту не узгоджувалося.

Апеляційним судом установлено, що відповідно до акта гідравлічного випробування теплових мереж від 13 квітня 2009 року, складеного працівниками КП «Стрийтеплоенерго», зафіксовано витік води (теплоносія) на ділянці від ТК, розташованого біля котельні, до дитячого садку № 14 та багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 та зроблено висновок про необхідність заміни вказаної несправної ділянки (а.с. 17, т.2).

Рішення комісії, яка склала акт від 14 березня 2011 року, про винесення обраного варіанту на обговорення депутатської комісії та на сесію для відчуження частини земельної ділянки у ОСОБА_3 для суспільних потреб міста реалізовано не було.

Відповідно до акта від 16 листопада 2012 року, складеного головним інженером комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» ОСОБА_11, майстром ОСОБА_12 та інженером ОСОБА_13, на межі земельних ділянок ОСОБА_10 та ОСОБА_3 виявлено частину старої тепломережі, яка пролягала на глибині 60 см від поверхні землі (а.с. 105, т.1).

Апеляційним судом також установлено, що позивач вирішив установити земельний сервітут - прокласти нову теплову мережу через земельну ділянку відповідачів, ураховуючи, що для ремонту існуючої теплової мережі необхідно було більше часу.

Суд першої інстанції, не мотивувавши свого висновку, зазначив, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває у власності відповідачів, а позивач звернувся до суду про встановлення земельного сервітуту на законних підставах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не доведено неможливість задоволення потреб щодо встановлення сервітуту на земельній ділянці відповідачів іншим способом, оскільки витік води із теплової мережі можна було усунути шляхом ремонту існуючої теплової мережі, а не прокладення нової, техніко-економічне обґрунтування кожного з варіантів прокладення нової теплотраси з відповідними розрахунками і відповідні проекти не складалися. Крім того, встановлений сервітут є обтяжливим для відповідачів, які використовують земельну ділянку для вирощування овочевих та ягідних культур для власного споживання.

Згідно із ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно із ч. 3 ст. 402 ЦК України, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Згідно із ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Пунктом «в» частини 1 ст. 99 ЗК України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право прокладення та експлуатації трубопроводів, інших лінійних комунікацій.

За змістом зазначених норм права сервітут установлюється лише в разі, коли потреби власника нерухомості чи земельної ділянки не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» охоронна зона теплових мереж - землі вздовж теплових мереж для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об'єкти та довкілля.

Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71 (зареєстровані у Міністерстві юстиції України 5 березня 2007 року за № 197 (13464) визначено, що у місцях прокладання трубопроводів теплових мереж забороняється спорудження будівель, гаражів, стоянок, складування, насадження дерев і багаторічних кущів у межах охоронних зон на віддалі не менше ніж 3 м від проекції на поверхню землі краю будівельних конструкцій теплової мережі підземної канальної (безканальної) прокладки.

Апеляційний суд дійшов висновку, що встановлення земельного сервітуту (28 м х 1,5 м) на земельній ділянці відповідачів площею 42 кв м, із урахуванням площі охоронної зони земельної ділянки під сервітутом, перешкоджає власникам у повноцінному використанні земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Особа, яка вимагає встановлення сервітуту, має довести необхідність його встановлення через те, що задоволення своїх потреб неможливе без встановлення сервітуту.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до закону позивач має надати докази, що нормальне господарське використання земельної ділянки відповідачів неможливе без обтяження сервітутом, а задовольнити свої потреби іншим способом неможливо.

Апеляційний суд дав належну оцінку доказам та дійшов висновків, що позивач не довів неможливість задоволення потреб щодо встановлення сервітуту на земельній ділянці відповідачів іншим способом, правові підстави для прокладення нової теплової мережі через земельну ділянку відповідачів були відсутні, витік води міг бути усунений шляхом ремонту існуючої теплової мережі, а встановлення земельного сервітуту є обтяжливим для власників земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Апеляційним судом установлено, що рішення суду першої інстанції виконано 19 листопада 2012 року, отже, відповідно до ч. 1 ст. 380 ЦПК України апеляційний суд обґрунтовано допустив поворот виконання рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що задоволення потреб територіальної громади м. Стрия неможливо було здійснити іншим способом, а лише способом встановлення сервітуту на земельній ділянці відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також установленим обставинам справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга виконавчого комітету Стрийської міської ради підлягає відхиленню, а рішення апеляційного суду - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук

А.С. Олійник