Провадження № 2/522/2245/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користування власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 вернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморський РВ ГУДМС України в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме квартирою під АДРЕСА_1, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку за цією адресою (а.с. 3-4).

Згідно ухвали суду від 26.03.2014 року вказану позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду в частині вимог до ОСОБА_7 (а.с. 94).

Згідно ухвали суду від 27.05.2014 року згадану позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду в частині вимог про зняття ОСОБА_3, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 120).

Позивач ОСОБА_2 веде дану справу в суді через свого представника адвоката Гаврилюка П.С., який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_3 веде дану справу в суді через свого представника ОСОБА_9, який не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце наступного розгляду справи був повідомлений під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 25.05.2015 року, який приєднаний судом до матеріалів справи (а.с.214).

Відповідач ОСОБА_6 веде дану справу в суді через свого представника ОСОБА_10, який не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений за допомогою телефонного звязку, про що свідчить телефонограма від 25.05.2015 року, яка приєднана судом до матеріалів справи (а.с. 215).

Відповідач ОСОБА_5 перебуває у розшуку, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту МВС України (а.с.88).

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

22 вересня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та після реєстрації шлюбу своє колишнє прізвище «Сокур» змінила на «Бендерська» (а.с. 9).

25 травня 2010 року позивач ОСОБА_2 уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. за р. № 911, зареєстрований в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 15.07.2010 р. (номер запису : 3203 в книзі : 197доп-184), згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру під АДРЕСА_2, що складає 164/5000 ч. домоволодіння (а.с. 5, 6, 7).

Відповідно до п.2, 3 цього договору, підписання цього договору продавцем є підтвердженням факту повного розрахунку за продану квартиру та свідчить про відсутність у нього по відношенню до покупця будь-яких претензій фінансового характеру; цей договір вчинений за письмовою згодою дружини продавця, ОСОБА_6, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. 25.05.2010 р. за р. № 910 (а.с. 5).

Згідно ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Станом на дату судового розгляду даної справи укладений між відповідачем ОСОБА_3 і позивачем вищевказаний договір купівлі-продажу квартири від 25.05.2010 року за р. № 911 не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, а державна реєстрація права власності позивача на придбану за цим договором квартиру у встановленому законом порядку не скасована.

Більш того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, виконкому Одеської міської ради, ОСОБА_2, за участю третіх осіб : приватного нотаріуса Алексєєвої О.В., Головного управління юстиції в Одеській області, про визнання інвестором за укладеним 07.10.2996 р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Едвенчер» договором про співробітництво, визнання недійсним укладеного 27.06.1997 р. між ТОВ «Теком» та ОСОБА_3 на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним розпорядження Жовтневої рай адміністрації м. Одесі № 28.02.2001 р., визнання недійсним виданого на імя ОСОБА_3 28.02.2001 р. свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнання недійсним укладеного 25.05.2010 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та визнання права власності на 8/100 ч. цієї квартири відмовлено в повному обсязі (а.с. 62-64).

Відтак, позивач ОСОБА_2 правомірно набула право власності на квартиру під АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Проте відповідачі до теперішнього часу не звільнити квартиру під АДРЕСА_1 та проживають у даній квартирі без згоди позивача, а також не допускають позивача в цю квартиру.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, у разі відчуження власником свого майна, право власності припиняється, отже, з відчуженням відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 25.05.2010 р. за р. № 911 квартири під АДРЕСА_1 ОСОБА_2, їх право власності на цю квартиру припинилося.

Право користування згаданою квартирою відповідача ОСОБА_5, який є членом сімї

відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_6, є похідним від їх права власності на цю квартиру.

Більш того, після вчинення між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 25.05.2010 р. за р. 911, між позивачем і відповідачами не укладались будь-які цивільно-правові договори, зокрема оренди, щодо квартири АДРЕСА_1.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача підлягає судовому захисту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Задовольнити позов ОСОБА_2.

Усунути ОСОБА_2 (НОМЕР_1, виданий Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 13.10.201. р., ІПН : НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3) перешкоди в користуванні квартирою під АДРЕСА_1, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 22.02.1996 р., ІПН : НОМЕР_4), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН : НОМЕР_5) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко

15.06.2015