Справа № 381/2909/13 Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/2606/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 29 09.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2015року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобко О.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.09.2006 року між АТ «Страхова компанія «Нова» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3016, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Грейт Вол». 31.12.2010 року в с. Софіївська Борщагівка по вулиці Київській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда» під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Грейт Вол» під керуванням водія ОСОБА_3. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.01.2011 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. На підставі страхового акту та договору добровільного страхування наземного транспорту № 3016 позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 10026,98 грн. страхувальнику транспортного засобу «Грейт Вол» - ОСОБА_3 Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 10026, 98 грн. в порядку регресу та суму сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Страхова компанія «Нова» 10 026,98 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2014 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не встановив обставин цивільно-правової відповідальності винного у ДТП, а саме не встановив чи був застрахований відповідач. Посилаючись на п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» апелянт зазначає про те, що суд повинен був залучити до участі у справі, як належного відповідача - МТСБУ, оскільки саме останнє повинно відшкодувати збитки, спричинені в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 31.12.2010 року в с. Софіївська Борщагівка по вулиці Київській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Грейт Вол», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.01.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень в дохід держави.

22.09.2006 року між АТ «Страхова компанія «Нова» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3016, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Грейт Вол».

На підставі страхового акту та договору добровільного страхування позивач виплатив страхувальнику транспортного засобу«Грейт Вол» - ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 10026,98 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив зі встановлених обставин справи та керувався нормами ст. ст. 1187, 1191 ЦК України.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що між страховою компанією АТ «Страхова компанія «Нова» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту.

Отже страхова компанія, в даному випадку, має право вимоги до винної особи не в порядку регресу, визначеному ст. 1191 ЦК України, а в порядку визначеному ст. 993 ЦК України, а саме як вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування, визначене договором.

За таких обставин підлягають застосування норми матеріального права, а саме ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

В той же час відповідно до п. 21.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Заперечуючи проти позову, апелянт послався на п. 13.1 вище зазначеного закону, відповідно до якого учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

На підтвердження доводів апеляційної скарги, апелянт надав суду посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 від 25 грудня 1997 року, відповідно до якого на ОСОБА_2 розповсюджуються пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач в силу вимог ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не несе відповідальності за шкоду спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про наявність підстав до задоволення позову. Висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.