УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова ОленаСергіївна, про визнання недійсним договору дарування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус КМНО Зубкова О.Є., про визнання недійсним договору дарування.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_1. На початку 2013 року до неї звернувся ОСОБА_2 та запропонував допомогу в підписанні договору з соціальними службами про надання послуг побутового характеру. Вказувала, що дала згоду та підписала документи, проте не читала їх, оскільки не має освіти і навиками читання та письма не володіє.

На початку серпня 2014 ОСОБА_1 виявила відсутність документів на квартиру АДРЕСА_1 і 10.08.2014 звернулася до правоохоронних органів із заявою про факт заволодіння документами. У зв'язку з цим 11.08.2014 було відкрито кримінальне провадження № 00065661 за ч. 1 ст. 357 КК України.

Позивач зазначила, що у жовтні 2014 року їй стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу згідно договору дарування № 2005, укладеного 25.12.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і посвідченого приватним нотаріусом КМНО ЗубковоюО.Є.

Посилаючись на те, що даний правочин був вчинений під впливом обману без її волі і наміру відчужувати майно на користь відповідача, просила визнати вищевказаний договір дарування квартири недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.03.2015 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Справа № 756/16406/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7062/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Апелянт зазначила, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів, що мають доказове значення, а також спростовують покази свідків зі сторони відповідача.

Вказувала, що не заперечує факт підписання документів, проте їх зміст ОСОБА_1 не розуміла. Відтак, договір дарування був укладений під впливом обману без усвідомлення правових наслідків, які нотаріус не роз'яснила.

Також звернула увагу, що існує заповіт, згідно якого позивач розпорядилася всім своїм майном на користь сина ОСОБА_7, що підтверджує відсутність волевиявлення при укладенні оспорюваного договору.

Крім того, апелянт стверджувала, що відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження участі у витратах по утриманню квартири, в той час як ОСОБА_1 продовжує здійснювати всі необхідні платежі.

Враховуючи викладене, просила рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представники позивача просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник відповідача та відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25.12.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування № 2005, відповідно до умов якого позивач безоплатно передала у власність, а відповідач прийняв нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Зубковою О.Є. (а.с. 64, 65).

Заявляючи вимоги про визнання договору дарування квартири недійсним, позивач посилалася на норми ст. 230 ЦК України та стверджувала, що даний правочин був вчинений під впливом обману, оскільки відповідач пропонував допомогу в укладенні договорів із соціальними службами про надання послуг з побутових питань і ОСОБА_1 не читала текст документів, які підписувала.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Позивач вказувала, що ОСОБА_2 ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення правочину, повідомивши, що укладений договір є договором із соціальною службою про надання допомоги у побутових питаннях. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження таких доводів суду надано не було. Також не доведено факту заперечення відповідачем наявності обставин, які могли б перешкодити вчиненню правочину, або факту замовчування їх існування.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона підписала оспорюваний договір дарування квартири не ознайомившись з його змістом з огляду на відсутність навиків читання та письма, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, згідно виписок журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, 02.12.2013 та 25.12.2013 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.Є. здійснювала виїзд за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_1 з метою проведення співбесід з приводу посвідчення та, власне, посвідчення оспорюваного договору (а.с. 67-72).

Також п. 19 вищезазначеного договору містить вказівку про те, що нотаріусом роз'яснено сторонам договору зміст прав та обов'язків за даним договором та правові наслідки його укладення (а.с. 64-65).

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач була обізнана про факт укладення та зміст договору дарування квартири.

Крім того, підпис - це графічне зображення, яке визначає особу його виконувача, та здійснюється останнім з метою посвідчення документа або підтвердження відомостей, які містяться в документі, та свідчать про певне відношення до них особи, яка виконує підпис. Проставляючи підпис та посвідчуючи документ без попереднього прочитання його тексту, особа діє на власний ризик і дана обставина не є підставою для визнання правочину недійсним в розумінні ст. 230 ЦК України.

Суд також надає оцінку тій обставині, що доводи апелянта про відсутність навиків читання є суперечливими та непослідовними.

Проведені апелянтом розрахунки часу, витраченого нотаріусом на виїзд та вчинення нотаріальних дій, є довільними та носять характер припущень, а тому не можуть мати доказового значення. До того ж, ОСОБА_1 не зазначила, яку обставину підтверджують або спростовують наведені розрахунки.

Доводи з приводу того, що відповідач не надав доказів на підтвердження факту оплати житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ця обставина не є предметом доказування у даній справі. Крім того, відносини щодо надання, споживання та оплати житлово-комунальних послуг є правовідносинами між їх виконавцем та споживачем і не є предметом судового розгляду у даному випадку.

Твердження ОСОБА_1 щодо благонадійності її сина не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції не покладав в основу рішення будь-яких висновків про особисті якості та характеристики сина позивача.

Посилання представника апелянта на те, що свідками, допитаними судом першої інстанції, не було надано доказів на підтвердження їх показань, а відтак, їх не може бути прийнято до уваги, є такими, що не ґрунтуються на нормах ЦПК України.

Суд першої інстанції також обґрунтовано критично поставився до доводів позивачки з приводу наявності в діях відповідача складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Разом з тим, обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 надано не було, а факт відкриття кримінального провадження відносно останнього не є свідченням протиправних дій відповідача та підтвердженням обставин введення ОСОБА_1 в оману.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути підставою для його скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва