АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Міхеєвої В.Ю.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач посилався на те, що він та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матірю ОСОБА_5 Позивач звернувся до суду з вимогою про визначення місця проживання його неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним, що відповідає інтересам сина, його нормальному розвитку та він має повною мірою займатися вихованням сина за своїм місцем проживання за адресою: м.Дніпропетровськ пров.Штабний буд.3 кв.№37.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 25 грудня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.32).

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13, 33).

24 вересня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким було стягнено щомісячно аліментів з ОСОБА_3 на утримання його синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь матері ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку (а.с.33).

Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як роз'яснено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Також слід враховувати положення ст. 160 СК України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Звернувшись до суду із зазначеними позовними вимогами позивач ОСОБА_3 просив визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ним за адресою: м.Дніпропетровськ пров.Штабний буд.3 кв.№37 (а.с. 4-6).

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7, 9, 10).

Відповідач ОСОБА_4 надавала свою згоду, яка була нотаріально посвідчена, на поїздку за кордон до Російської Федерації та назад в Україну з 01 серпня 2015 року по 30 серпня 2015 року сину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі бабусі ОСОБА_9 (а.с.36). Як було встановлено судом після вказаного у заяві строку неповнолітній ОСОБА_6 назад в Україну не повернувся.

Із заяви ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була нотаріально посвідчена нотаріусом ОСОБА_10 в м.Калуга Російської Федерації та була надана до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська вбачається, що ОСОБА_6 просить визначити його місце проживання разом із батьком ОСОБА_3 за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_1 (а.с.41).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається з 01 вересня 2015 року в 10-А класі СШ №17 м.Калуга Російська Федерація та проживає на теперішній час з батьком ОСОБА_3 в Російській Федерації м.Калуга вул.Пухова буд.19 кв.№31 (а.с. 39, 42, 43).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованою Україною 10 листопада 1994 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Російською Федерацією, правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено статтею 16 ЦК України та їх дія поширюється, як правило, на всю сукупність цивільних прав.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З матеріалів справи вбачається неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час звернення позивача до суду зі вказаними позовними вимогами, виповнилося 15 років (а.с.4-6, 13).

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Слід зазначити, позивач ОСОБА_3, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, просив визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ним за адресою: м.Дніпропетровськ пров.Штабний буд.3 кв.№37, проте, на теперішній час, як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач взагалі не проживає ні за адресою, вказаною в позовній заяві, за якою він просив визначити разом з ним місце проживання сина, ні за адресою своєї реєстрації, а проживає в Російській Федерації м.Калуга вул.Пухова буд.19 кв.№31

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді