Справа № 362/37/15 Головуючий у І інстанції Марчук О. Л.
Провадження № 22-ц/780/3745/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 24.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що за результатами перевірки проведеної працівниками Васильківського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» 21 січня 2014 року виявлено, що відповідачами було виявлено факт порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 ( далі по тексту ПКЕЕН ), яке полягало в розкраданні електроенергії. На підставі виявленого порушення було складено ОСОБА_4 про порушення правил користування електричною енергією № 026382.

У звязку з вказаним порушенням ПКЕЕН відповідачам була нарахована сума збитків, що завдані позивачу в розмірі 7552,28 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів заподіяну шкоду в розмірі 7552,28 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ «Київобленерго» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 про порушення від 21.01.2014 року є неналежним доказом порушення споживачами ПКЕЕН . Позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що відповідно до п.53 ПКЕЕН при виявленні факті розкрадання електричної енергією складається ОСОБА_4 про порушення, який підписується представником енергопостачальника та споживачем, а тому цей документ є належним та допустимим доказом у справі про стягнення шкоди.

Також позивач вважає абсурдними висновок суду про те, що із ОСОБА_4 про порушення вбачається, що накид проводів поза засобом обліку дозволяється, але відповідачі його порушили, а також той висновок, що в акті не зазначено в чому полягає порушення відповідачами ПКЕЕН. Звертає увагу на те, що в акті зазначено, що порушення полягало в накиді проводів навантаження на ввідні вимикачі поза засобами обліку.

Також позивач не погоджується із судом першої інстанції в тому, що із письмових доказів не можна встановити яким чином розрахований результат суми збитків, а саме за якою формулою, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку. Позивач зазначає, що розрахунок суми збитку зроблений відповідно до п.п.48,53 ПКЕЕН у відповідності до розділу 3 «ОСОБА_5 обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН», затвердженої Постановою НКРЕУ № N 562, 04.05.2006 ( далі ОСОБА_5) з урахуванням вихідних даних зазначених в самому ОСОБА_4 про порушення.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ПАТ «Київобленерго» просило скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2007 року та зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 31, 32, 37, 38).

Суд першої інстанції при ухваленні рішення проаналізував надані позивачем докази на підставі яких прийшов до висновку, що позивач не довів факту порушення відповідачами ПКЕЕН . При цьому суд виходив з того, що наданий, що ОСОБА_4 про порушення № К 026382 від 21.01.2014 року, який міститься на аркуші № 4 матеріалів справи, не є належним доказом порушення споживачами Правила користування електричною енергією для населення.

Суд послався на те, що пункт 48 ПКЕЕН чітко і конкретно встановлює, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за:

- прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію;

- порушення правил користування електричною енергією;

- ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії;

- розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку;

- пошкодження приладу обліку;

- розукомплектування та пошкодження обєктів електроенергетики, розкрадання майна цих обєктів;

- насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обовязки.

Суд вважав, що ОСОБА_4 про порушення № К 026382 від 21.01.2014 року не містить вказівки на те, у чому саме полягає порушення споживачами ПКЕЕН та взагалі не відображає факт їх порушення з урахуванням змісту пункту 48 ПКЕЕН.

Також суд виходив з того, що за результатами засідання комісії по розгляду ОСОБА_4 про порушення № К 026382 від 21.01.2014 року, складено протокол № 0182 від 25.02.2014 року, відповідно до якого акт підлягає розрахунку згідно п. 53 ПКЕЕН , п. 3.1.5 ОСОБА_5 за період 337 днів з 18.02.2013 року по 21.01.2014 року (а.с. 7).

До вказаного протоколу винесено рішення по нарахуванню збитків завданих постачальнику після усунення порушення, в розмірі 7 552 гривні 28 копійок (а.с. 5 6).

Однак суд вважав що із наданих доказів неможна зрозуміти, яким чином позивач вирахував збитки, за якою формулою, шляхом виконання яких саме математичних дій та яких вихідних даних і показників.

Колегія суддів лише частково погоджується з такими висновками суду, враховуючи наступне.

В пункті 2 ПКЕЕН, дано визначення об'єкту споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування.

Квартира АДРЕСА_2 належить відповідачам на праві власності з 2007 року.

Також в ПКЕЕН дано визначення самовільного підключення, це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Договір про користування електричною енергією (далі -

договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до

закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про

розірвання договору або про внесення до нього змін.

Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної

енергії на закріпленій території, не мають права відмовити

споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні

договору про користування електричною енергією.

Як вбачається із позовної заяви, договору з відповідачами на користування електричною енергією не укладалось.

Відповідно до визначення, яке дано в ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач це - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У відповідності до п. 48 ПКЕЕН , споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира, яка належить на праві власності відповідачам, обладнана засобом обліку електричної енергії, тобто відповідачі мали змогу користуватись електричною енергією і оплачувати її з врахуванням показників лічильника навіть без укладання договору з позивачем. Однак електроенергія заводилась до квартири шляхом накиду проводів навантаження на ввідні вимикачі поза засобами обліку, тобто мешканцями квартири, яка належить на праві власності відповідачам відбувалось поза облікове використання електричної енергії крадіжка.

Ці обставини зазначені в ОСОБА_4 про порушення. Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно зазначив, що із акта не вбачається яке саме порушення було допущено відповідачами.

Відповідно до п 4.2. Методики , акт про порушення оформляється згідно з формою, наведеною в додатку 3.

Таким чином акт представляє собою документ викладений у формі надрукованого бланку та вписаними в бланк рукописним способом дані щодо конкретних осіб та обставин.

В акті зокрема зазначено, що перевіркою встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_3 порушив: накид проводів навантаження на ввідні вимикачі поза засобами обліку. ОСОБА_5 3.1.5.

Таким чином вбачається, що після двокрапки записана суть дії споживача, а саме накид проводів поза засобами обліку. При цьому на бланку акту міститься вказівка, яка надрукована у місці, де викладається суть порушення про те, що там має бути докладно вказано вид, обставини і суть порушення. Посилання ж суду першої інстанції у рішенні на те, що з цього речення вбачається, що накид проводів поза засобами обліку дозволяється і є правомірним, але споживач його порушив є нелогічним .

Судова колегія не погоджується із судом першої інстанції в тому, що акт не містить в собі в чому полягає порушення, оскільки в ньому не зазначено жодного порушення, передбаченого п. 48 ПКЕЕН. При цьому судова колегія виходить з того, що в п. 48 ПКЕЕН , крім іншого, передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, що і мало місце в даній справі.

Разом із тим, судова колегія вважає, що даний акт не можна визнати належним і допустимим доказом виходячи з наступного.

Відповідно до п.4.1. Методики факт виявлених представниками енергопостачальника електричної енергії за регульованим тарифом (далі - енергопостачальник) порушень споживачем вимог ПКЕЕ або ПКЕЕН оформлюється актом про порушення.

Акт про порушення складається у присутності споживача представниками енергопостачальника, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред'явлення ними службових посвідчень на місці виявлення порушень.

У разі відмови споживача від підписання акта про порушення про це зазначається в акті про порушення. Акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Споживачі та представники енергопостачальника під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень, про що зазначається в акті про порушення.

Як вбачається із ОСОБА_4, він містить підписи трьох представників енергопостачальника, тобто позивача.

Щодо підпису споживача, то в акті зазначено, що споживач ОСОБА_6 від підпису акту відмовилась.

Судова колегія вважає, що інформація щодо відмови споживача від підпису не відповідає дійсності. Як вбачається із матеріалів справи, цей позов був предявлений до ОСОБА_6. В позові було зазначено, що ОСОБА_6 є власником особового рахунку.

На запит суду щодо реєстрації вказаної особи була отримана відповідь про відсутність її реєстрації за адресою квартира АДРЕСА_4.

Із договору купівлі-продажу вказаної квартири вбачається, що відповідачі її купили у ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в 2007 році, а продавцям вона належала на підставі свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 31)

Тобто ОСОБА_6 не могла бути присутньою при складанні ОСОБА_4 про порушення і відмовитись від підпису, оскільки така особа в квартирі не проживає. Однак представника позивача не зазначили в акті про відсутність споживача, а внесли неправдиві дані про відмову споживача від підпису, що ставить під сумнів всі відомості, що зазначені в цьому акті.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Матеріали справи не містять даних про вручення відповідачам копії ОСОБА_4 про порушення, як це передбачено п.4.5. Методики, а також про отримання відповідачами вимоги позивача про оплату нарахованих збитків.

Таким чином, судова колегія встановила, що доводи апеляційної скарги щодо неправильності деяких мотивів суду, за яких він відмовив у позові, знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні.

Суд першої інстанції виходив з того, що основний доказ порушення відповідачами ПКЕЕН є неналежним, оскільки не містив в собі інформацію щодо предмета доказування.

Судова колегія прийшла до висновку, що наданий позивачем доказ порушенням відповідачами ПКЕЕН є недопустимим, оскільки він був одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є правильним по суті і справедливим, а допущені судом помилки в оцінюванні доказів є формальними і такими, що не вплинули на правильність висновків суду, а тому рішення не може бути скасоване.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді