АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/228/2015 головуючий у 1-й інстанції: Букіна О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ АБ "Укргазбанк" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 28-Ф/08-38, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 67140 грн. на строк/термін з 11 липня 2008 року по 10 липня 2015 року або по день визначений в п. 1.6 та/або в п. 3.3.11 цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 18,5 % річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11 липня 2008 року між банком та позичальником був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo TC58U, реєстраційний номер НОМЕР_1. Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 11 липня 2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 28-Ф/08-38-Р.

Посилаючись на те, що позичальник не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 123504 грн. 89 коп., а також стягнути з ОСОБА_1 на свою користь штраф за невиконання договору застави в розмірі 3730 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2014 року позов ПАТ АБ "Укргазбанк" задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 76919 грн. 21 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" судовий збір у розмірі 384 грн. 60 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 76919 грн. 21 коп. і ухвалити в цій частині нове рішення, яким врахувати в суму боргу вартість автомобіля відповідно до висновку про незалежну оцінку транспортного засобу від 2 листопада 2013 року в розмірі 46750 грн.; у задоволенні позову в частині стягнення боргу з поручителя ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що на момент розгляду справи автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo TC58U, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є предметом застави, був описаний та арештований на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 9 листопада 2011 року, а тому при визначенні розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів, суд мав врахувати вартість зазначеного автомобіля згідно висновку про незалежну оцінку транспортного засобу від 2 листопада 2013 року в розмірі 46750 грн.; суд не звернув уваги на те, що останній платіж за кредитним договором був вчинений позичальником у січні 2011 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення з указаним позовом; крім того, скаржник вважає, що договір поруки припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку зі спливом строку пред'явлення вимоги до поручителя від дати прострочення чергової частини повернення кредиту.

В іншій частині рішення сторонами не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" - Амосов А.П. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 11 липня 2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 28-Ф/08-38, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 67140 грн. на строк/термін з 11 липня 2008 року по 10 липня 2015 року або по день визначений в п. 1.6 та/або в п. 3.3.11 цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 18,5 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11 липня 2008 року між банком та позичальником був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo TC58U, тип - легковий сєдан, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, цього ж дня між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 28-Ф/08-38-Р, за яким поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором за всіма зобов'язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором від 11 липня 2008 року.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 5 вересня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 123504 грн. 89 коп., яка складається з: 8740 грн. - заборгованість по кредиту строкова, 38583 грн. 91 коп. - заборгованість по кредиту прострочена; 901 грн. 34 коп. - заборгованість по процентах поточна, 27693 грн. 96 коп. - заборгованість по процентах прострочена, 28261 грн. 55 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту; 19324 грн. 13 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Установлено також, що 6 вересня 2011 року за виконавчим написом № 7532 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. було звернуто стягнення на автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo TC58U, тип - легковий сєдан, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного автомобіля, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк", яке є правонаступником ВАТ АБ "Укргазбанк", у розмірі 60698 грн. 85 коп. (а. с. 101).

Постановою держаного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 9 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 7532 від 6 вересня 2011 року (а. с. 102).

У подальшому, 13 вересня 2013 року держаним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві складено акт опису й арешту вищезазначеного автомобіля.

Згідно висновку про незалежну оцінку транспортного засобу, зробленого оціночною компанією "Вега", вартість вказаного автомобіля станом на 2 листопада 2013 року становить 46750 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 103).

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами кредитного договору банк зобов'язується відкрити Позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_3 і рахунок для погашення заборгованості по кредиту, процентів за його використання та всіх комісійних платежів, передбачених цим договором НОМЕР_4 (п. 3.1.1 договору).

Пунктом 3.1.4. кредитного договору визначено, що банк зобов'язується розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку.

Відповідно до пп. 3.1.7.-3.1.9. кредитного договору банк зобов'язується проценти нараховувати за зобов'язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховувати на залишок заборгованості за кредитом. Здійснювати нарахування процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в останній банківський день кожного місяця, за який сплачуються проценти та комісія, а також в день закінчення строку, на який надано кредит (у відповідності з п. 1.1. цього договору), в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору. У разі ненадходження платежів за кредитом від позичальника у встановлені дійсним договором строки суми непогашених у строк платежів визнавати їх простроченими та наступного банківського дня перераховувати на рахунки простроченої заборгованості.

Згідно п3.3.1. кредитного договору позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в п. 1.5. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Пунктом 3.3.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернення суми кредиту здійснювати щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі 1/84 від суми отриманого кредиту, що становить 800 грн., а останній платіж сплачується в сумі 740 грн. не пізніше 10 липня 2015року.

Відповідно до п. 3.3.4. кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 та/або з п 1.6 цього договору, а також в день заборгованості по кредиту, в тому числі у зв'язку з порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.1.4 цього договору, сплачувати комісію за обслуговування кредиту згідно з п.1.3 цього договору та проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1 цього договору.

У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10. цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Умовами кредитного договору також передбачено, що банк зобов'язується на залишок заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.10 договору).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки від 11 липня 2008 року сторони визначили, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань в повному об'ємі (п. 1.3 договору поруки).

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що кредитний договір від 11 липня 2008 року укладений на строк до 10 липня 2015 року.

При цьому, у пункті 5.1 договору поруки сторони погодили, що дійсний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами та діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором.

Таким чином, у банку виникає право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 10 липня 2015 року і протягом наступних шести місяців.

Ураховуючи викладене, доводи скаржника про те, що договір поруки припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є необґрунтованими та підлягають відхиленню з урахуванням вищевикладеного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності взнається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Судом першої інстанції було установлено, що останній платіж, спрямований на погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, був здійснений позичальником у травні 2013 року, що свідчить про переривання строку позовної давності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України (а. с. 53-61).

За таких обставин посилання скаржника на сплив строку позовної давності у даному випадку є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів, суд має врахувати вартість автомобіля, який є предметом договору застави, згідно висновку про незалежну оцінку транспортного засобу від 2 листопада 2013 року в розмірі 46750 грн. колегія суддів також не приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Також з матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи автомобіль, на який було звернуто стягнення за виконавчим написом нотаріуса, реалізовано не було та відповідно не погашено заборгованість перед банком в межах суми в розмірі 46750 грн., яку просив зарахувати в суму боргу перед банком відповідач.

Установивши, що відповідачі не виконують належним чином умови взятих на себе зобов'язань, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на стягнення вказаних коштів в солідарному порядку з боржника та його поручителя й обґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: