Провадження 2/760/7338/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Букіної О.М.
при секретарі Січкар Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно п.1.1. Кредитного договору, кредитодавець зобов'язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується використати кредит на цілі визначені договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов'язання за договором, та повернути кредитодавцю кредит на умовах та в строки (терміни) визначені договором.
Судом встановлено, що позивач виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кошти у повному обсязі.
Згідно п.5.2.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний використати кредит на зазначені у п.1.5. договору цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцю не пізніше дати визначеної в п.1.3. договору або достроково, в порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором.
Згідно п. 6.2 Кредитного договору, за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення.
Пунктом 6.3 Кредитного договору передбачено, що за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту (в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення.
Крім цього, згідно п. 6.4 Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору, передбачених п. 5.2.5 та п. 5.2.6 договору, позичальник сплачує кредитодавця штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.
Пунктами 5.2.5 та 5.2.6 Кредитного договору позичальника зобов'язано отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний (картковий ) рахунок, відкритий в кредитодавця, на протязі всього строку (терміну) дії договору, а у випадку припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, протягом 3 (трьох) робочих днів письмово повідомити про цю обставину кредитодавця.
Вбачається, що відповідач припинила трудові відносини з підприємством 06.09.2012 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується наказом (розпорядженням) №2087/ос від 06.09.2012 року (а.с.18).
Таким чином, відповідач перестала отримувати заробітну плату на поточний (картковий) рахунок, і, як вбачається з позовної заяви, не повідомила про це позивача, що є порушенням п. 5.2.5 та п. 5.2.6 Кредитного договору.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачем не виконано.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що загальний розмір неустойки становить 4663,42 грн.
Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним.
На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру неустойки можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір неустойки до 2000,00 грн.
Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14.
З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218,00 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 551, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,4, 10-11, 57-60, 88, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» судовий збір у розмірі 1218,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: