У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Павліченко С.В., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей ОСОБА_3, та ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовано тим що у шлюбі, зареєстрованому 26.07.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в них народились діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На день звернення до суду подружжя проживає окремо. Відповідач вихованням власних дітей не займається та не надає коштів на їх утримання, тому просить суд стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в розмірі по 1000грн. на кожну дитину щомісяця починаючи з 15 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, та 500 грн. додаткових витрат на кожну дитину до досягнення повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року позовну заяву задоволено частково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 15 жовтня 2014 року до досягнення дітьми повноліття, допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, в задоволенні решти позовних вимоги відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року, в частині стягнення аліментів на утримання дітей, як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну.

ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, представника відповідача та дослідивши подані документи та матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №336 (а.с.3). Від шлюбу в сторін народилися діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Незаконність оскаржуваного рішення апелянт вбачає в тому, що суд не взяв до уваги невизначеність у встановленому законом порядку місця проживання дітей, з залученням органу опіки та піклування, а тому ухвалюючи рішення про стягнення аліментів фактично визначив місце їх проживання - разом з позивачкою, тобто вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З висновку органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації від 16.12.2014 року вбачається, що подружжя Бабичі зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, однак зі слів батька, він за місцем реєстрації не проживає. (а.с.28).

За твердженням позивачки, чоловік, який займається виготовленням меблів, участі в утриманні та вихованні дітей не бере. Будь-яких доказів того, що апелянт бере участь в утриманні дітей, ні відповідачем ні його представником не наведені, а матеріали справи таких доказів не містять.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів.

Твердження апелянта про те, що ухвалюючи рішення про стягнення аліментів суд фактично визначив місце проживання дітей разом з позивачкою є хибним, оскільки стягнення аліментів є одним зі способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, і не визначає її подальше місця проживання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно встановив обставини справи, що виникли між сторонами і ухвалив правильне по суті і справедливе рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, за таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення районного суду залишення без змін.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді