УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Євграфової Є.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру», Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання недійсним та скасування державного акта про право приватної власності на землю, скасування державної реєстрації земельної ділянки та запису в поземельній книзі, припинення права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом та просила суд визнати недійним та скасувати державний акт на землю виданий на ім'я ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, скасувати запис в Поземельній книзі та припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем її прав та законних інтересів.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року за позовом ОСОБА_5, визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22 березня 1999 року № 479 в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,06067 га, відповідно до п. 30 додатку до рішення від 22 березня 1999 року № 479.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 лютого 2013 року постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року залишена в силі.

ОСОБА_4, звертаючись до суду, просила визнати недійсним та скасувати державний акт на землю виданий на ім'я ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, скасувати запис в поземельній книзі та припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з тих підстав, що ОСОБА_5 самочинно прибудувавши до стіни належного ОСОБА_4 будинку гараж намагається його узаконити, посилаючись на державний акт на право власності на землю, який є недійсним.

15 листопада 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська постановлено рішення, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та визнання незаконним рішення, яким встановлено, що ОСОБА_4 отримала в дар незакінчений будівництвом житловий будинок, будівництво якого закінчила, однак право власності на нього не отримала. Також судом встановлено, що ОСОБА_4 самовільно порушила проектне розміщення будинку та зайняла земельну ділянку площею 361,8 кв. м замість виділених їй 257 кв. м, самовільно зайнявши земельну ділянку площею 113 кв. м, та те, що самочинне будівництво не є об'єктом права захисту.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик Є.П. Євграфова