Справа № 305/1775/15-ц
Провадження по справі № 2/305/998/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря Вербещук В.А.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення з приватного житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про виселення з приватного житлового будинку.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності житловим будинком, що розташований за адресою: с. Видричка, вул. Павлик, 76, Рахівського району, Закарпатської області. Даний житловий будинок вона успадкувала за заповітом від свого покійного батька ОСОБА_4, який помер 22.12.2014 року. На утриманні вона має трьох неповнолітніх дітей, з якими хоче проживати в будинку, який належить їй згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕКВ 665212 №42138911 від 12.08.2015 року. У її будинку на підставі усної домовленості з її батьком, проживає ОСОБА_3 з своєю цивільною дружиною два роки. Були спроби виселення їх ще за життя її батьком. Тимчасової реєстрації місця проживання в цьому бцдинку вони не мають. Отже відповідачі ОСОБА_3 з цивільною дружиною незаконно, без будь-яких правових підстав проживають у її будинку за адресою: с. Видричка, вул. Павлик, 76 та використовують її майно на власний розсуд. Відповідач ОСОБА_3 з своєю цивільною дружиною зловживають алкогольними напоями, часто влаштовують сварки навіть бійки, дуже грубо до неї відносяться, принижують, змінили замки в дверях і вона не має змоги потрапити до свого будинку. Вона постійно просить відповідачів, щоб вони звільнили її житло, проте вони не погоджуються, а навпаки це призводить до сварок. 12.08.2015 року вона звернулася до відповідача з письмовою претензією, щоб вони у місячний термін звільнили її житловий будинок. Проте, ОСОБА_3 з своєю цивільною дружиною продовжують проживати в будинку, який належить їй на праві приватної власності. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію, відповідачі участі не приймають, а навпаки спалили дрова, поламали дверний замок у літню кухню, чим завдають їй значних матеріальних збитків. На підставі наведеного просила постановити судове рішення, яким ОСОБА_3 з його цивільною дружиною виселити з її житлового будинку за адресою: с. Видричка, вул. Павлик, 76, шляхом примусового виселення з нього, які незаконно володіють та користуються будинком.

06.11.2015 року, позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить зменшені позовні вимоги задовольнити та викласти їх в наступній редакції: "Виселити громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку №76 по вул. Павлик в с. Видричка, Рахівського району Закарпатської області."

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зменшенні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні зменшеного позову наполягають.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав. Не заперечує проти їх задоволення.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності позивачки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Видричка, вул. Павлик, 76 Рахівського району Закарпатської бласті, підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 42138911, виданим 12.08.2015 року Реєстраційною службою Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області.

У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи (акту обстеження житлового будинку №76 по вул Павлик с. Видричка від 06.11.2015 року) та показів сторін судом достовірно встановлено, що у житловому будинку позивачки за №76, що розташований по вул. Павлик, у с. Видричка, Рахівського району Закарпатської області проживає без реєстрації відповідач по справі ОСОБА_3, який згідно відповіді начальника Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №1821 від 17.09.2015 року, числиться зареєстрованим в іншому житловому будинку за адресою: село Видричка, вул. Павлик, буд.74 Рахівського району, Закарпатської області.

Позивачка, ОСОБА_1, 12 серпня 2015 року направила відповідачу ОСОБА_3 претензію про добровільне звільнення її житлового будинку у місячний строк. Вказана претензія отримана відповідачем 14.08.2015 року, що стверджується особистим підписом відповідача ОСОБА_3 у повідолемленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В судовому засіданні встановлено і не заперечено відповідачем ОСОБА_3, що позивачка, договору найму чи оренди з ним не укладала. На пропонування позивачки добровільно виселитися з будинку відповідач не реагує. Навпаки, перешкоджає їй проживати у власному житловому будинку.

Таким чином з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_3 відсутні будь-які правові підстави для проживання у вище зазначеному житловому будинку, доказів про вселення його у спірне житло у визначеному законом порядку та набуття права користування ним суду не представлено.

Тому, на думку суду, відповідача ОСОБА_3 слід вважати таким, що самоправно проживає в спірному житловому будинку, оскільки вселився у нього та проживає у ньому без будь-яких підстав та без правоустановлюючих документів та створює позивачці перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності майном.

При цьому, слід зазначити, що довготривалість користування самоправно зайнятим жилим приміщенням не надає особі будь-яких прав на нього, незалежно від того, що в окремих випадках особи, які самовправно вселилися на жилу площу фактично вступають у договірні відносини, відкривають особистий рахунок, сплачують комунальні послуги тощо.

В силу ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення.

За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що проживання відповідача ОСОБА_3 в будинку позивачки ОСОБА_1 чиняться перешкоди у здійсненні останньою права власності, зареєстрованого в належному порядку, то суд приходить до висновку, що зменшений позов про виселення ОСОБА_3 з житлового будинку позивачки слід задовольнити.

Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Зменшений позов задовольнити.

Виселити громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку №76 по вул. Павлик в с. Видричка, Рахівського району Закарпатської області.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.