Провадження № 22-ц/780/3394/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 26 02.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Березовенко Р.В..,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Даніель» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору нікчемним. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 січня 2014 року між відповідачем та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління Богданової О.В., що діяла на підставі посвідченої нотаріусом довіреності від 12 грудня 2013 року, укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42668 , за яким вклад розміщено з 16 січня 2014 року по 15 лютого 2014 року. В цей же день, а саме 16 січня 2014 pоку, Постановою Правління Національний банк України від 16 січня 2014 р. № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. В свою чергу, Фонд своїм рішенням № 1 від 16 січня 2014 року розпочав процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» і відповідно до пункту 3 цього рішення, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Ожга Є.В. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15 квітня 2014 року № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 квітня 2014 року № 29 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ожга Євгенія Вікторовича з 17 години 30 хвилин 16 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року. Уповноважена особа Фонду заперечує дійсність Договору банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42668 від 16 січня 14 року, а тому просили суд визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42668 від 16 січня 2014 року; визнати відсутнім право ОСОБА_3 на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42668 від 16 січня 14 року.

Представник позивача, подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд визнати нікчемним договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42668 від 16 січня 2014 року; визнати відсутнім право відповідача на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42668 від 16 січня 2014 року. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснивши суду, що договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42668 від 16 січня 2014 є недійсним оскільки укладений з порушенням частин 1, 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або про припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його пунктах. Відповідно до ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним. Частиною першою ст. 203 ЦК України регламентовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, згідно з частиною другою ст. 203 ЦК України особа, яка вчинює правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Як зазначалось вище, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16 січня 2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк «Даніель» з ринку та здійснені в ньому тимчасової адміністрації з 17 січня 2014 року. Пунктом 2 цього рішення встановлено, що тимчасова адміністрація запроваджується строком на три місяці з 17 січня 2014 року по 16 квітня 2014 року та пунктом 3 призначено Уповноваженою особою фонду на тимчасову адміністрацію - Ожга Є.В.. Пунктом 4 рішення вказано Уповноваженій особі Фонду приступити до виконання своїх обов'язків 17 січня 2014 року. Як зазначено в позові, зі змісту частини першої ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що повноваження органів управління банку призупиняються «з дня призначення уповноваженої особи Фонду», в даному випадку - з 16 січня 2014 року, оскільки днем призначення названої особи є день прийняття такого рішення. В зв'язку з цим, органи управління банку 16 січня 2014 року не мали будь - яких повноважень в силу імперативності положень частини першої статті 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі й стосовно вчинення правочинів (договорів) у цей день 16 січня 2014 року. Крім того, представник позивача, зазначила, що відповідно до програмного засобу «Операційний день банку «Б2» в якому фіксуються всі дані проведених операцій банку, в тому числі за 16 січня 2014 року (календарний день - четвер), фінансова операція по отриманню та проведенню коштів по вкладним рахункам здійснена за вкладом відповідача після 18 год. 00 хв. 16 січня 2014 року, а саме в 21 год. 49 хв. 16 січня 2014 року, що вказує на здійснення фінансової операції після операційного часу. Наказом «Щодо встановлення тривалості робочого часу та режиму роботи Банку» № 273-о від 26 липня 2013 року підписаного головою правління ПАТ «Комерційний банк «Даніель», чітко встановлено режим обслуговування клієнтів банку, режим операційного дня та порядок подовження після операційного часу (пункти 2, 3, 4 наказу). Пунктом 3 наказу встановлено: початок операційного часу - 9 год.15 хв. кінець 16 год. 30 хв.; початок післяопераційного часу 16 год. 30 хв. кінець 17 год. 45 хв. (з понеділка по четвер включно). Останнім абзацом пункту 3 цього абзацу передбачено, що при здійсненні операцій банку, які потребують подовження післяопераційного часу (понеділок-четвер - після 17 год. 45 хв., п'ятниця - після 16 год. 30 хв.), кінець встановлюється окремим наказом по банку. Окремого наказу по банку щодо подовження післяопераційного часу не було. Крім того, пунктом 4 цього наказу передбачено виключний перелік випадків касових операцій які можуть здійснюватися в післяопераційний час. Отримання від клієнтів банку коштів, та їх проведення по вкладним рахункам не передбачено. З наведеного позивач дійшов висновку, що спірний договір від 16 січня 2014 року укладено після призначення уповноваженої особи Фонду. В зв'язку з цим договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42668 від 16 січня 2014 року на їх думку є недійсним (нікчемним) в силу вимог частини третьої ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади незаконне заволодіння ним. В разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Вищезазначений правочин порушує публічний порядок, впливає на інтереси держави, адже спрямований на виплату державних коштів за правочином, який є недійсним. 11 серпня 2014 року ОСОБА_3 через свого представника звернулась із письмовою заявою до Фонду з вимогою виплатити гарантовану суму за вкладом, на що отримала відповідь, в якій зазначено, що «інформація про вкладника ОСОБА_3 відсутня в переліку ПАТ «КБ «Даніель». 23 вересня 2014 року відповідач подала заяву до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель», якою просила включити її до переліку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованих сум за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» по договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42668 від 16.01.2014 року. Ці дії відповідача свідчать про незгоду у визнанні договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42668 від 16 січня 14 року нікчемним, в розумінні ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та як наслідок вказує на не згоду з відсутністю права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду в порядку визначеному статтями 26, 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до частин 2 та 3 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. Що ж стосується оспорюваного правочину, то він може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними": "5. Відповідно до статтей 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину". Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину». Уповноважена особа Фонду заперечує дійсність Договору банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42668 від 16 січня 2014 року, а тому просив суд задовольнити вказані позовні вимоги.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ КБ «Даніель» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» було укладено Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42668 від 16 січня 2014 року. Сума вкладу складає 190 000,00 гривень. Відповідно до умов Договору вказані кошти були внесені до каси банку, що підтверджується копією квитанції від 16 січня 2014 року. 16січня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 1 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» щодо розпочинання процедури виведення ПАТ «КБ «Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17 січня 2014 року.Цим же рішенням призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Даніель» Ожга Є.В. провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з розпорядженням приступити до виконання обов'язків 17 січня 2014 року. Тобто, уповноважена особа Фонду мала юридичне право приступити до виконання обов'язків 17 січня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 203, 204, 215, 2016, 526, 626, 629 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів для визнання договору недійсним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З матеріалів справи вбачається, що договір банківського вкладу ОСОБА_6 та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» було укладено 16 січня 2014 року в письмовій формі, внесення грошових коштів підтверджено квитанцією № 26155 від 16 січня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України №14 від 16 січня 2014року ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16 січня 2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку, яку було запроваджено з 17 січня 2014 року по 16 квітня 2014 рік. А також цим рішенням надано вказівку забезпечити розміщення інформації про запровадження тимчасової адміністрації в мережі Інтернет на сторінці Фонду та у газеті «Урядовий кур»єр», газеті «Голос України».

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Відповідно до ст.2 Закону визначено Тимчасову адміністрацію - як процедуру виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим законом, виконує дії з забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Статтею 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Так, згідно з рішенням №1 від 16 січня 2014 року виконавчої дирекції Фонду «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» процедуру виведення банку з ринку та здійснення у ньому тимчасової адміністрації розпочато з 17 січня 2014 року по 16 квітня 2014 року. Уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію призначено Ожга Є.В., який приступає до виконання обов»язків з 17 січня 2014 року.

Тому, суд першої інстанції вірно встановив, що відсутні підстави вважати, що договір банківського вкладу є нікчемним в силу ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки сама по собі необізнаність вкладника про прийняття відносно банку рішення щодо його діяльності, які не були належним чином доведені до відома громадян станом на 16 січня 2014 року, не може бути підставою для покладення на вкладника ризику за наслідками дій працівників банку.

Також позовна вимога позивача щодо визнання не належним ОСОБА_3права на відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42701 від 16 січня 2014 року не є способом захисту цивільних прав.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Даніель» відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: