АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/2859/15 Головуючий І інстанції: Марюхна Л.А.
Справа № 631/1337/14-ц Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області про визнання недійсним відмови від права спадкування за законом, усунення від права на спадкування за законом і визнання права спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсною відмови від права спадкування за законом, усунення від права на спадкування за законом і визнання права спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона постійно проживає в домоволодінні АДРЕСА_1 Домоволодіння було побудовано її дідом ОСОБА_5. 06.06.1991 року дід отримав свідоцтво про право власності на дане домоволодіння. Крім домоволодіння у власності діда знаходився автомобіль ВАЗ -2101, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, 1979 року випуску. В кінці квітня 1996 року, перед смертю при свідках: ОСОБА_6. ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 дід заповів свій автомобіль моєму дядькові ОСОБА_2, а домоволодіння - її матері ОСОБА_11. ІНФОРМАЦІЯ_4 року дід ОСОБА_5 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла її матір - ОСОБА_11, а ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла її бабуся - ОСОБА_12.

Після смерті матері вона подала заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, а після закінчення шести місяців державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадкування за законом.

При цьому відповідач ОСОБА_2 в день - 20.05.1997 р., коли бабуся відмовилася від спадщини, прийняв єдине спадкове майно -автомобіль.

19.12.2011 р державним нотаріусом Зміївською Т.М. на ім'я її бабусі було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1

Після смерті бабусі, як і після смерті матері вона подала заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, а після закінчення шести місяців державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадкування за законом. Потім вона дізналася, що її мати ОСОБА_11 - 14.02.1997 року, а бабуся ОСОБА_12 - 20.05.1997 року відмовилися від спадкового майна - автомобіля.

12 жовтня 2010 року за місцем її проживання дружиною відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_14 їй було пред'явлено вже інше свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, видане державним нотаріусом Зміївською Т.М., на ім'я відповідача ОСОБА_2.

Виходячи з вищевикладеного позивач ОСОБА_1 просила визнати недійсною відмову від спадкового майна - автомобіля ВАЗ -2101, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,1979 року випуску, від 14.02.1997 року, яка підписана її матір'ю ОСОБА_15; визнати недійсною відмову від спадкового майна - автомобіля ВАЗ -2101, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, 1979 року випуску від 20.05.1997 року, яка підписана її бабусею ОСОБА_12:

· визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ -2101, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. 1979 року випуску;

· визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1, яке було видано на ім'я її бабусі ОСОБА_12;

· визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом щодо домоволодіння АДРЕСА_1 яке було видано на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

· усунути від права на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ -2101, державний номерний знак НОМЕР_1. кузов НОМЕР_2". 1979 року випуску, її дядька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

· усунути від права на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 Харківської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

· визнати за нею право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного домоволодіння;

· визнати право на спадщину за законом на 1/4 частину домоволодіння за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (син ОСОБА_2.);

· визнати право на спадщину за законом на 1/4 частину домоволодіння за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3(син ОСОБА_2.).

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 надати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1, яке було видано на його ім'я.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та її представника - ОСОБА_16, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, судова колегія приходить до наступного:

За вимогами ст. ст. 1, 2, 3, 11 цивільного-процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

· чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

· чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

· які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

· яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи достеменно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_12 перебували у шлюбі.

Вони мали дітей: сина ОСОБА_2, який є дядьком позивача, та доньку ОСОБА_17 - мати позивача (а.с.12-14).

ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області від 06 червня 1991 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 (а.с.15).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с.7).

Після його смерті у спадковому будинку була зареєстрована та проживала донька ОСОБА_11, а дружина ОСОБА_12 проживала без реєстрації, що було на той час підтверджено довідкою №17 від 13 січня 1997 року, виданою Ватутінською сільською радою Нововодолазьського району Харківської області, що долучена до спадкової справи (а.с.35).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (у редакції Закону 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

· якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

· якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

20 березня 1997 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на автомобіль за законом.

Дружина та донька померлого відмовилися від спадщини, звернулися до нотаріальної контори з належними заявами.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с.9).

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5 - діда позивача, фактично прийняв син ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 549 ЦК Української РСР, який є спадкоємцем першої черги за законом згідно до положень ст. 529 ЦК Української РСР.

Щодо прав позивача, то суд вважав, що її права, як спадкоємця за законом другої черги (ст. 530 ЦК Української РСР) після смерті діда ОСОБА_5 не були порушені, оскільки на час відкриття спадщини черговість на спадкування за законом не порушувалася. На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 позивач не мала права спадкування за законом. Відмова її матері - ОСОБА_11 від спадщини є лише правом її як спадкоємиці першої черги за законом і тому вимагати визнання недійсним даної відмови позивач не має права, так як при цьому не порушуються її права. Всі цивільно - правові відносини по даній справі регламентуються ЦК УРСР відповідно до яких не передбачено частковість відмови від спадку та її перерозподіл, тому позов позивача не має посилань на порушення норм діючого законодавства керуючись ЦК України 2004 року.

Судова колегія находить, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 таким, що ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, а також доказів у їх сукупності, яким суд надав належну оцінку, відповідає вимогам ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України та погоджується із зазначеними в рішенні суду нормативно-правовими актами.

Статтями 4, 10, 11, 57, 60, 64, 212 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судова колегія вважає, що позивач не надала як суду першої інстанції так і апеляційної інстанції належних та допустимих, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження факту порушення її прав на спадкування на майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5 не довела, що її мати ОСОБА_11 на час смерті мала спадкове майно, а якщо мала, то позивач зверталася до нотаріальної контори з заявою про його прийняття в порядку спадкування за законом.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, встановив фактичні обставини справи правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, і законом, що їх регламентує.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судової перевірки, об'єктивного підтвердження не дістали.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування чи зміни оскаржуваного рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -