Провадження №2/748/332/15
Єдиний унікальний № 748/752/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача Ващенко Т.Л., третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправними та скасування рішень сільської ради і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 березня 2015 р. звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: - рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29 липня 2014 року «Про погодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами»; - рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та про передачу земельних ділянок у власність», згідно якого ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності із земель громадської і житлової забудови, що розташовані по АДРЕСА_1 у с. Киїнка Чернігівського району; - свідоцтва про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0523 га від 17 жовтня 2014 року на ім'я ОСОБА_4

За змістом позов обґрунтовано тим, що позивач та третя особа є співвласниками домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, Чернігівського району. У грудні 2014 року позивач звернувся до Державної інженерно-будівельної інспекції з приводу самовільного будівництва ОСОБА_4 погребу. 14 січня 2015 року позивач отримав повідомлення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, а також йому було повідомлено, що самовільне будівництво ОСОБА_4 здійснила на власній приватизованій земельній ділянці. Згодом, з відповіді начальника Державної інспекції сільського господарства, позивач дізнався, що рішенням 25 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району третій особі було погоджено межі земельної ділянки площею 0,0523 га, яка пропонувалась їй для приватизації, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку (господарських будівель і споруд), без погоджувального підпису суміжного землевласника, тобто позивача ОСОБА_1, у зв'язку з його безпідставною відмовою. Після цього, вже 10 жовтня 2014 року, 26 сесією 6 скликання названої вище сільської ради ОСОБА_4 було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність земельну ділянку площею 0,0523 га. 17.10.2014 року на підставі вказаного вище рішення ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку. З викладеними вище рішеннями сторони відповідача позивач не погоджується, вважає їх неправомірними, з тих мотивів, що у лютому 2014 року ОСОБА_4 зверталась до нього з проханням погодити межі земельної ділянки площею 0,17 га і дійсно він їй відмовив у такому погодженні, адже вона мала намір приватизувати ділянку більшу ніж він має у власності. Таку відмову третя особа оспорювала у судовому порядку, але 23 липня 2014 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Так як після судового рішення ОСОБА_4 не зверталась більше до позивача з проханням погодити межі іншого розміру земельної ділянки (0,0523 га), то на думку останнього рішення сільської ради є протиправними, що порушує його права, як землевласника, при тому, що вона розпочала будівництво погреба без будівельного паспорта.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, пояснивши це тим, що рішення сільської ради є цілком правомірними і прийняті з дотриманням чинного земельного законодавства та з урахуванням висновків судових рішень, зокрема рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року, згідно якого було поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 домоволодіння по АДРЕСА_1 за першим варіантом поділу експертного висновку від 16 листопада 2011 року, при цьому враховуючи те, що між сторонами продовжує мати спір по земельній ділянці на якій розташовані погріб і сарай, то сільська рада прийняла рішення передати ОСОБА_4 у власність ділянку на якій розташована тільки її частина домоволодіння, що була виділена за судовим рішення, у чіткій конфігурації, як вказано у 1 варіанті поділу експерта. Що стосується рішення сільради про погодження акту без погоджувального підпису позивача, то таке рішення було прийняте враховуючи висновки рішення Чернігівського районного суду від 23 липня 2014 року, де зокрема вказано, що дане спірне питання повинно вирішуватись сільською радою, а не судом.

Третя особа у судовому засіданні не погодилась з позовом ОСОБА_1, підтримала позицію сторони відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 є власником ? частини житлового будинку з його складовими частинами погрібом та сараєм, що знаходяться по АДРЕСА_1, Чернігівського району. /а.с.52/

07 лютого 2014 року рішенням 22 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документу, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшим наданням її зазначеному громадянину у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, із земель житлової та громадської забудови на території Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.51/

З рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2014 року вбачається, що згідно актів без дати про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі, розробленого ОСОБА_4 Чернігівською РТПП, ОСОБА_1 у дійсності не погодив межі ділянки, що пропонується для передачі у власність ОСОБА_4 Крім того, з рішення суду виходить, що другим співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1, у 57/100 його частині, є ОСОБА_1 і дане домоволодіння поділено між сторонами в натурі згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року. Даним рішенням суду було відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання неправомірною відмову суміжного землевласника ОСОБА_1 від підпису акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки, зважаючи на те, що відмова відповідача у погодженні меж земельної ділянки є формою реалізації свого права і не є підставою для відмови позивачу на подальше оформлення документів на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з відповідачем, а питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, відповідно до ст.12 ЗК України, відноситься до компетенції відповідної сільської ради, а не суду. /а.с.11, 12/

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії «НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,16 га по АДРЕСА_1 Чернігівського району, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, надану йому у власність 17 січня 2001 року згідно рішення виконавчого комітету Киїнської сільської ради за №6. /а.с.13/

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року визнано за ОСОБА_4, як правонаступником ОСОБА_5, право власності на 43/100 (сорок три соті) частини будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 і виділити в рахунок належної їй 1/2 частини спадкового майна кімнату 1-4 вартістю 8 173 грн., кімнату 1-5 вартістю 15 095 грн., 1/2 частину сараю "Б" вартістю 10 686 грн., а всього на суму 33 954 грн. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 57/100 (п'ятдесят сім сотих) частини будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 і виділити в рахунок належної йому 1/2 частини спадкового майна кімнату 1-3 вартістю 20 520 грн., кімнату 1-2 вартістю 5 130 грн., коридор 1-1 вартістю 4 087 грн., веранду І вартістю 1 807 грн., ганок вартістю 602 грн., 1/2 частину сараю "Б" вартістю 10 686 грн., погріб "В" вартістю 2 203 грн., а всього на суму 45 035 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, як правонаступника позивача ОСОБА_5, грошову компенсацію в сумі 5 541 (п'ять тисяч п'ятсот сорок одну) грн. В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Чернігівської районної державної адміністрації, Киїнської сільської ради Чернігівського району про визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення виконкому сільської ради, визнання недійсним державного акту про право власності на землю відмовити.

З мотивувальної частини даного судового рішення вбачається, що спірне домоволодіння поділене між сторонами по 1 варіанту експертного висновку від 16 листопада 2011 року, крім того як було встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_5 користувався земельною ділянкою площею 0,0588 га біля будинку та трьома земельними ділянками площами 0, 0277 га, 0,0581 га, 0,0228 га в іншому місці, а всього - 0,1674 га, тобто більше, ніж виділено в користування рішенням виконкому. Як вбачається з висновків судової будівельно-технічної експертизи від 29 вересня 2010 року та додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16 листопада 2011 року фактичне користування земельними ділянками не відповідає правовстановлюючим документам на землю, які є в ОСОБА_1, та не відповідає розміру земельної ділянки, наданої в користування ОСОБА_5, зокрема частина земельної ділянки, не визначеної площі, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, використовується ОСОБА_5 для обслуговування сараю та погребу, що не відображено в правовстановлюючих документах / додаток ц.с. №2523/1203/12 т.2, а.с.62-82, а.с.185-199, а.с.163-166/.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням 25 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району від 29 липня 2014 року було погоджено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами ОСОБА_4 площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 Чернігівського району Чернігівської області, без підпису суміжного землевласника ОСОБА_1, у зв'язку з безпідставною його відмовою. /а.с.44/

Слід зазначити, що під час судового засідання позивач ОСОБА_1 підтвердив свою не згоду з межами земельної ділянки, яка в подальшому була передана у власність ОСОБА_4

Рішенням 26 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0523 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності із земель житлової та громадської забудови. /а.с. 45/

З кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0523 га, яка пропонувалась ОСОБА_4 для передачі у її власність; з акту встановлення і погодження меж вказаної земельної ділянки в натурі; з висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16 листопада 2011 року, по варіанту 1-у якої було проведено реальний поділ домоволодіння між сторонами, вбачається, що дана ділянка по розміру, конфігурації і розташуванню є ідентичною і її дійсне розташування знаходиться лише під об'єктами нерухомості, які за судовим рішенням апеляційної інстанції відійшли у власність ОСОБА_4 /а.с.53, 54, додаток ц.с. №2523/1203/12 т.2 а.с.185-199, а.с.163-166/

Отже, згідно оспорюваних позивачем рішень сторони відповідача не приймались рішення про передачу у власність ОСОБА_4 інших земельних ділянок по АДРЕСА_1, у тому числі і під сараєм та погребом, з приводу яких існує спір між сторонами.

За приписами ч.1 ст.118 ЗК України, у редакції норми права станом на 07.02.2014 року, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

ОСОБА_1 пред'являючи позовні вимоги до відповідача виходив з того, що порушується його право як землевласника, адже на його думку ОСОБА_4 не має права на земельну ділянку у розмірі, що їй був виділений, у тому числі і завдяки тому, що третя особа будує погріб без будівельного паспорта.

Однак, суд не може погодитись з такою позицією позивача, з наступних підстав.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Виходячи з положень ст.56 Закону України «Про землеустрій» та ст.198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачене як одна із складових при виготовленні технічної документації для приватизації земельної ділянки.

З метою захисту порушеного права не виключається можливість надання дозволу на проведення приватизації земельної ділянки за відсутності згоди суміжного землевласника, але за умови встановлених меж і доведеності безпідставної відмови в такому погодженні.

Судовим рішенням від 23 липня 2014 року, яке описано судом вище, ОСОБА_4 було роз'яснено порядок і умови вирішення питання про погодження меж земельної ділянки суміжним землевласником, а отже рішення сторони відповідача від 29 липня 2014 року про погодження ОСОБА_4 акту встановлення та погодження меж земельної ділянки є правомірним і таким, що відповідає приписам ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Що стосується позиції позивача про протиправність рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району від 10 жовтня 2014 року, то воно прийняте у відповідності до ст.ст.12, 81, 116, 118, 121 ЗК України і жодним чином не порушує права ОСОБА_1, як суміжного землевласника, при цьому воно прийняте з дотримання приписів рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року.

Оскільки судом не визнається протиправним рішення сторони відповідача про передачу у власність третій особі земельної ділянки у розмірі 0,0523 га, то відповідно не підлягає задоволенню і позовна вимога ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_4, оскільки дана вимога є похідною.

На підставі вищенаведеного, враховуючи межі заявлених позовних вимог до відповідача, доводи позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення відповідача та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.12, 118, 152, 158, 198 ЗК України, ст.16 ЦК України, та на підставі ст.ст.10-11, 60, 61, 88, 209, 212-216, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправними та скасування рішень 25 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29 липня 2014 року «Про погодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами»; 26 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та про передачу земельних ділянок у власність», і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2014 року на ім'я ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Криворученко Д.П.