Справа № 314/983/15-ц
Провадження № 2/314/493/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

за участю представника позивача Суберляка Д.В.,

відповідача ОСОБА_2,

секретар судового засідання Грицак Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 07 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та відповідачем у справі ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.Однак, ОСОБА_2 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим у останньої станом на 31 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27089,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4863,04 грн.; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 20459,86 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 1266,15 грн.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, не заперечувала факту укладання кредитного договору та отримання грошових коштів, зазначила, що певний час вона сплачувала заборгованість за кредитом, проте на теперішній час у зв'язку з важким матеріальним станом та за станом здоров'я вона не в змозі погасити кредит. Крім того, відповідач заявила про застосування строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2006 року ОСОБА_2 звернулась до Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» а.с. 21) із Заявою позичальника, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна» та, відповідно до Тарифів якої, отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, який згодом змінювався (а.с. 9), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 10).

У заяві зазначено, що відповідач ознайомилась та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами, які були їй надані для ознайомлення у письмовій формі (а.с. 10 оборот).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв'язку з викладеним, подавши заяву та погодившись на запропоновані Банком Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і Тарифи, відповідач уклала з позивачем договір про надання банківських послуг, який за своєю суттю є договором приєднання.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_2 платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні, а тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, відповідач ОСОБА_2 неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 31 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27089,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4863,04 грн.; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 20459,86 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 1266,15 грн. (розрахунок а.с. 7-8).

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, відповідач ОСОБА_2 заявила клопотання про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця.

Згідно із п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою, після закінчення строку дії відповідна картка пролонгується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і за умови дотримання інших умов пролонгування, передбачених договором.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 28 жовтня 2008 року, а з довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановлено, що строк дії кредитної картки, наданої ОСОБА_2 на підставі договору № б/н від 07 серпня 2006 року, до 31 серпня 2009 року, тобто закінчився у вересні 2009 року (а.с. 75).

У постановах від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14) та від 12 листопада 2014 року (справа № 6-167цс14) Верховний Суд України зазначав про те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а суди не звернули увагу, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки.

Разом з тим, позивачем, у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано доказів про переукладення договору на новий строк, видачу відповідачеві нової картки з новим строком дії.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1

ст. 259 ЦК України).

Оскільки позивачем не надано доказів наявності письмового договору щодо збільшення позовної давності, суд вважає, що позовна давність у цьому випадку становить три роки.

За таких обставин, суд вираховує, що строк дії договору закінчився у вересні 2009 року, з цього ж часу розпочався перебіг трирічного строку позовної давності для пред'явлення позову до суду з метою захисту своїх цивільних прав та інтересів.

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до суду 05 березня 2015 року (а.с. 2), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Позивачем не заявлене клопотання про поновлення та визнання поважними причини пропуску строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Галянчук

26.11.2015

26.11.2015