Номер провадження: 22-ц/785/8677/15
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Кравця Ю.І.

при секретарях: Стадніченко А.І., Желєзнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду у м.Одесі про стягнення компенсації за втрату частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду у м.Одесі про зобов"язання останнього здійснити виплату компенсації у розмірі 18 877 грн. 48 коп. за втрату частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду у м.Одесі про стягнення компенсації за втрату частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, суд першої інстанції виходив з того, що Фонд нарахував і виплатив ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячної страхової виплати відповідно до вимог Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 року за період з 23.03.2006 року по липень 2013 року у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з висновками районного суду і вважає їх правильними.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

- 07 червня 1973 року ОСОБА_2 отримав виробничу травму. ВТЕК встановило ОСОБА_2 втрату 5% професійної працездатності і 20% загальної. Надалі ОСОБА_2 МСЕК встановила 45% втрати професійної працездатності. Між ОСОБА_2 і ФССНВ та ПЗ у Київському районі м. Одеси виник спір щодо розміру щомісячних страхових виплат з урахуванням втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку. Спір неодноразово вирішувався в судовому порядку;

- рішенням Київського райсуду м. Одеси від 25 вересня 2012 року визнано дії Фонду, пов»язані з перерахунком суми щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 незаконними. Суд встановив, що сума страхових виплат зі 45% втратою професійної працездатності у 2004 році повинна була складати 2405,26 грн.;

- ФССНВ України в липні місяці 2013 року донарахував і сплатив ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати у зв»язку з втратою 45% професійної працездатності за період з 21.09.2004 року по липень 2013 року в сумі 149283,51 грн.;

- в серпні місяці 2013 року ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Одесі з вимогами виплатити йому компенсацію втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів виплати страхових платежів. Відмову Фонду у м. Одесі у виплаті компенсації втрати грошових доходів ОСОБА_2 оскаржив до суду;

- постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 року зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячної страхової виплати відповідно до вимог Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» за період з 23.03.2006 року по липень місяць 2013 року з урахуванням вже проведених виплат.

Позивач розрахував розмір компенсації за зазначений період і стверджує, що відділення виконавчої дирекції Фонду зобов»язано сплатити йому компенсацію в розмірі 54589,67 грн., виплатило 24930,05 грн. і 10782,14 грн., недоплату складає сума у розмірі 18877,48 грн.

24.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до відповідача щодо погашення заборгованості по компенсації, отримав письмову відмову і звернувся до суду з цим позовом.

Представник відповідача, не визнаючи позов, стверджував, що будь-якої заборгованості перед позивачем Фонд не має, що позивач розраховуючи належні йому страхові виплати допускається помилки у розрахунках.

Судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату «працездатності» перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування проводиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Порядком призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року № 7 (п. 4.4.42-4.4.4.), що діяв на час виникнення спірних відносин, прередбачалося, що при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абзацу третього частини першої статті 34 Закону № 1105-ХІV, а саме: у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

Такі ж положення щодо перерахування розміру щомісячних страхових виплат з 1 березня було передбачено пунктом 3.7 Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 22 грудня 2005 року № 83 та підпунктами 3.4.4., 3.8.2. Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, який є діючий і даний час. Вказаним положеннями передбачено, що розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, вказані закони та нормативні акти правильно застосовані судом першої інстанції до правовідносин, що виникли між сторонами по справі.

Тому головне питання на яке належить надати відповідь - чи вірно зроблений Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду у м.Одесі сам розрахунок компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати ОСОБА_2

В засіданні судової колегії представник відповідача пояснила, що:

- для визначення страхової суми, що підлягає сплаті береться середня заробітна плата по галузям економіки та заробітна плата за довідкою клієнта. Перше ділиться на друге і отримуємо коефіцієнт і цей коефіцієнт помножується на середню заробітну плату за календарний рік , що передує року звернення громадянина (в даному випадку ОСОБА_2 звернувся до Фонду із заявою в березні 2006 року, тому застосовується середня заробітна плата за 2005 рік);

- за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2012 року, яке вступило в законну силу, була визначена сума щомісячних виплат ОСОБА_2 в сумі 2405 грн. станом на вересень 2004 року - коли позивачу МСЕК було встановлено новий розмір відсотків втрати працездатності - 45% замість 5%. Всі нарахування Фондом здійснюються виходячи з середньої заробітної плати, страхових виплат. Приймаючи до уваги, що судом було встановлено суму щомісячних виплат ОСОБА_2 2405,26 грн. станом на вересень 2004 року, то Фондом було розраховано суму середньої заробітної плати ОСОБА_2 виходячи із суми страхових виплат визначеної судом. 2405,26 грн. /45 (%) *100 (%). Подальший розрахунок робиться виходячи з середньої заробітної плати ОСОБА_2 Оскільки середня заробітна плата, яка визначена з урахуванням страхової суми, визначеної судом до березня 2008 року перевищувала величину максимальної заробітної плати з якої сплачуються страхові внески до Фонду, то в цьому випадку Фонд не перераховував розмір страхової виплати позивача, а залишав її на попередньому рівні - без застосування коефіціенту. Починаючи з березня 2008 року ОСОБА_2 здійснювався перерахунок щомісячних страхових виплат з урахуванням його середньої заробітної плати враховуючи, що вона була нижче максимальної величини заробітної плати з якою сплачуються страхові виплати до фонду, яка була станом на березень 2008 року;

- порівнюючи розрахунок Фонду і розрахунок, який зробив ОСОБА_2 можна побачити, що позивач розраховуючи компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати помилився, оскільки помножив суму страхової виплати, яка йому встановлена рішенням суду від 25.09.2012 року - 2405,26 грн. станом на вересень 2004 року і помножив її на коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей), не враховуючи при цьому, що даний коєфіцієнт застосовується при перерахунку від середньої заробітної плати, а не від страхової виплати. Крім того, позивач не прийняв до уваги, що законом встановлена гранична максимальна величина розміру заробітної плати з якої сплачуються страхові внески до фонду розміру страхового відшкодування.

Судова колегія проаналізувавши надані представником відповідача пояснення з розрахунком страхових виплат та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, здійснених Фондом ОСОБА_2, а також проаналізувавши розрахунок, який здійснив особисто ОСОБА_2, доходить висновку, що висновок суду першої інстанції про правильність та повноту розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв`зку з порушенням термінів виплати щомісячної страхової виплати ОСОБА_2, який здійснений Фондом та відповідність його вимогам Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 року за період з 23.03.2006 року по липень 2013 року, відповідає встановленим у справі обставинам, узгоджується з матеріалами справи і заснований на законі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині його не згоди з розрахунком компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячної страхової виплати ОСОБА_2, який здійснений Фондом з посиланням на врахування коефіцієнтів підвищення з першого березня кожного року, є неспроможними оскільки суперечать матеріалам справи та алгоритму і механізму розрахунку, здійсненого Фондом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що при розрахунку Фонд обрав за основу суму 2405,26 грн., яка встановлена рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2012 року, а не ті суми, які сплачувались в той період ОСОБА_2 відповідно до Акту перерахунку щомісячних страхових виплат відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 12.12.2005 року, не можуть бути взятими до уваги, виходячи з наступного.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12.12.2005 року, яким встановлена сума щомісячної страхової виплати 153,32 грн. з подальшим її перерахуванням у відповідності до законодавства - скасовано ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02.11.2007 року в порядку касаційного провадження та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зі змісту рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2012 року, яке вступило в законну силу, вбачається, що:

- середньомісячний заробіток ОСОБА_2 на 21 вересня 2004 року був вже визначений на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 10.06.2004 року, так як ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про встановлення йому страхових виплат у зв'язку з втратою професійної працездатності 5 %;

- 21.09.2004 року медико-соціальна експертна комісія (МСЕК) встановила ОСОБА_2 втрату професійної працездатності 45 % у зв'язку з погіршенням стану його здоров'я від отриманої травми 07.05.1973 року;

- оскільки підприємство, де позивач отримав травму було ліквідовано без правонаступника, відділенням фонду було зроблено розрахунок щомісячного відшкодування шкоди з застосуванням Постанови правління фонду №66 від 14.09.2004 року та страхові виплати були розраховані по формулі, де для розрахунку була використана середньомісячна заробітна плата одного штатного працівника по народному господарству України за 1973 рік, який складав 114,65 рублів. У порівнянні з середньомісячним заробітком у державі в 1973 році середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 була більшою в 6,63 рази. Згідно Постанови правління фонду №66 від 14.09.2004 року коефіцієнт 6,63 був помножений на середньомісячну заробітну плату найманих працівників, зайнятих в економіці України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням страхової виплати, тобто за 2000 рік, яка складала 230,13 грн. Середньомісячний заробіток ОСОБА_2 для обчислення йому страхових виплат складав з 01.04.2001 року -1525,76 грн., а 5% втрати заробітку складало -76,28 грн. Ці суми були визначені як базові і у подальшому при кожному збільшенні середньомісячного заробітку у галузях народного господарства, корегуванню підлягали вказані суми в тому числі і при зміні відсотку втрати професійної працездатності;

- середньомісячний заробіток позивача вираховувався наступним чином: 230,13 руб. х (19.91 : 3) = 1525,76 грн., а щомісячне відшкодування відповідно склало 1525,76 х 5% = 76,28 грн., при цьому індивідуальний коефіцієнт позивача склав 6,63;

- таким чином, суд перевіривши перерахунок, який було зроблено відділенням фонду відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 10.06.2004 року за період з 01.04.2001 року по 21.09.2004 року, порівнявши його з розрахунком експерта за вказаний період, приходить до висновку про відсутність порушення при проведенні перерахунку. До того ж, слід зазначити, що позивачем ОСОБА_2 не надано свого розрахунку за вказаний період, а лише заявляються вимоги з посиланням на неправильний перерахунок відділення Фонду, без обґрунтування. Розрахунок експерта за період з 01.04.2001 року по 21.09.2004 року співпадає з перерахунком відділенням Фонду, існує невелика різниця лише за рахунок округлення сум;

- 21.09.2004 року висновком МСЕК ОСОБА_2 встановлено 45% втрати професійної працездатності безстроково;

- 23.03.2006 року позивач звернувся з заявою до ВФССНВ та ПЗ України у Київському районі м.Одеси про перерахунок щомісячної суми належних йому страхових виплат у зв'язку зі зміною ступеня втрати професійної працездатності з 5% на 45%.

Оскільки даним рішенням суду встановлено, що сума страхових виплат зі 45% втратою професійної працездатності у 2004 році повинна складати 2405 грн. 26 коп. і дане рішення не оскаржено ані ОСОБА_2 ані Фондом і таким чином вступило в законну силу і є обов`язковим для виконання, судова колегія вважає правомірним розрахунок фондом середньої заробітної плати з урахуванням даної суми страхової виплати, визначеної ОСОБА_2 на 2004 рік виходячи з 45% втрати працездатності. Зокрема Фонд правильно визначив, що якщо 2405 грн. 26 коп. це 45% від середнього заробітку ОСОБА_2, то 100% це 5345,02 грн. (2405,26/45*100).

В подальшому розрахунок страхової виплати здійснювався з урахуванням підвищення на 01 березня кожного року та з урахуванням величини максимальної величини заробітної плати з якою сплачуються страхові виплати до фонду.

При таких обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, який не згоден з висновком районного суду про правильність застосування Фондом у розрахунку суми страхових виплат 24-05,126 грн., з якої Фондом обчислено його середній заробіток з подальшим застосуванням коєфіцінтів підвищення та врахуванням величини максимальної величини заробітної плати з якою сплачуються страхові виплати до фонду, не можуть бути взятими до уваги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що районний суд було введено в оману довідкою відповідача від 07.11.2013 року щодо розміру страхового відшкодування ОСОБА_2 є неспроможними, оскільки не відповідають змісту оскаржуваного рішення. Районний суд обґрунтував свої висновки посиланням на механізм розрахунків та на законодавство, яким ці правовідносини врегульовано та при набутті висновку, що покладений в основу оскаржуваного рішення, районний суд безпосередньо та виключно не виходив з довідки від 07.11.2013 року, що зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом законодавства при ухваленні оскаржуваного рішення не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки правильність висновків суду першої інстанції не спростовують і не засновані на законі.

Інших доводів , які б спростовували висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування або зміни рішення суду, при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

Ю.І. Кравець