Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/1288/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 44 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Талько О.Б.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення та вселення,-

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачки із вказаного будинку та вселення її до цього будинку. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що ОСОБА_4 без її дозволу вселилася у спірний будинок у 1999 році після укладення шлюбу з її сином.

Рішенням Романівського районного суду від 17.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Червонохатківської сільської ради від 22 березня 2012 року позивачка набула право власності на будинок АДРЕСА_2 (а.с.7,8).

До цього часу по книгах погосподарського обліку в сільській раді позивачка була зареєстрована головою домогосподарства за цією адресою (а.с.84,85).

Судом достовірно встановлено, що відповідачка вселилася в спірний будинок в 1999 році у зв"язку із одруженням із сином позивачки ОСОБА_5. Від шлюбу колишнє подружжя має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.77). Сільською радою підтверджено, що сторони вели спільне господарство (а.с.64).

У березні 2012 році відповідачка розірвала шлюб із сином позивачки (а.с.16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, відповідно до ст.157 ЖК що член сім"ї власника житлового будинку (в тому числі і колишній) може бути виселений у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК, а не у зв"язку з тим, що приміщення необхідне для проживання самого власника.

Спір з приводу виселення відповідачки із належного позивачці будинку з підстав, передбачених ст.116 ЖК, вже був предметом судового розгляду (а.с.16-18).

Враховуючи тривалість спільного проживання сторін та ведення ними спільного господарства, суд правильно вважав такими, що не заслуговують на увагу доводи позивачки про самовільне вселення відповідачки у спірний будинок.

За наведених обставин рішення суду в частині вимог про виселення є обгрунтованими.

Разом з тим, суд передчасно, без належного з"ясування всіх обставин справи дійшов висновку про безпідставність вимог позивачки про вселення її у спірний будинок.

Так, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що протягом тривалого часу між сторонами склалися неприязні стосунки. Це обумовило виникнення спору з приводу користування житловим будинком, в якому вони проживали.

В даний час позивачка не проживає в спірному будинку.

Надані позивачкою докази свідчать про те, що з приводу неможливості вільного користування належним їй житлом вона зверталася в міліцію, прокуратуру та райдержадміністрацію.

Крім того, не визнаючи позов, відповідачка фактично заперечує вселення позивачки у спірний будинок.

За таких обставин, висновки суду про недоведеність вимог в цій частині є помилковими.

Зважаючи на наведене, а також на те, що позивачка має поважний вік (ІНФОРМАЦІЯ_2), апеляційний суд вважає необхідним захистити її права та вселити у належне їй житло.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Скасувати рішення Романівського районного суду від 17 лютого 2015 року в частині вимог про вселення, ухваливши в цій частині нове рішення.

Вселити ОСОБА_2 в житловий будинок АДРЕСА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: