Справа № 466/1099/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 червня 2015 року Шевченківський райсуд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПП « Нива ВШ», ОСОБА_3, Головного управління юстиції у Львівській області, фізичної особи підприємця ОСОБА_4, третя особа ПАТ» ОСОБА_5 банк Сбербанку Росії « про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину ; визнання недійсним договору, визнання протиправними дій оцінювача, -

в с т а н о в и в :

17.02.14 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій уточнивши свої вимоги разом із співпозивачем ОСОБА_2В, який вступив у розгляд справи, просили суд постановити рішення, яким визнати недійсними прилюдні торги ( купівлі-продажу) квартири № 31 на вул. Замарстинівській, 240 у м. Львові від 10.02.14 р., скасувати протокол проведення прилюдних торгів № 1414012-3 від 10.02.14 р. з реалізації арештованого нерухомого майна квартири № 31 на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові , яка належить ОСОБА_2, затверджений в.о. директора філії № 14 ПП « Нива ВШ» ОСОБА_6 та підписаний переможцем ОСОБА_3 ; скасувати акт про реалізацію предмету іпотеки від 17.02.14 р., застосувати наслідки недійсності правочину ; визнати недійсним договір №0467 від 21.11.13 р., укладений між Головним управлінням юстиції у Львівській області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 « Про проведення незалежної оцінки майна « , визнати протиправними дії оцінювача фізичної особи підприємця ОСОБА_4 по проведенню, складанню та оформленню звіту про оцінку майна від 20.11.13 р., та визнати вказаний звіт про оцінку майна необ»єктивним та непрофесійним. Заяву мотивують тим, що рішенням Шевченківського райсуду м. Києва з них солідарно було стягнуто в користь ПАТ» ОСОБА_5 Сбербанку Росії» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 063 061 грн. 93 коп. та судові витрати. Постановою державного виконавця відділу ДВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 21.03.13 р. було відкрито виконавче провадження. В подальшому без будь-яких повідомлень їм, як сторонам виконавчого провадження, було накладено арешт на їх майно, зокрема і на квартиру № 31 на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові та на нежитлові приміщення за вказаною адресою ; проведено оцінку вказаного майна, що не відповідає ринковій вартості та відчужено квартиру з прилюдних торгів 10.02.14 р. В процесі проведення вказаних дій державним виконавцем були порушені вимоги Закону України « Про виконавче провадження «. Крім того недійсним є договір про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 1414012 від 17.01.14 р, оскільки такий було укладено не юридичними особами, а відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області та Філією ПП « Нива ВШ». В свою чергу, в процесі проведення прилюдних торгів були порушені вимоги законодавства і Філією ПП « Нива ВШ». Так, позивачів не було повідомлено про час та місце проведення торгів ; у торгах не приймало участі два учасники, не було належної інформації щодо майна, оскільки таке ніким не оглядалось при проведенні його оцінки. Оцінювач вдвічі занизив вартість спірної квартири, що призвело до порушення їх прав. Також в одному звіті було зазначено два об»єкти - спірна квартира та нежитлові приміщення, що розташовані над нею. Враховуючи наведене, вимоги Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» договір , що було укладено між оцінювачем та ГУЮ у Львівській області слід визнати недійсним. Відтак враховуючи, що вони не були належно повідомлені про всі дії, які вживались державним виконавцем по виконанню рішення суду та організацією, яка проводила прилюдні торги, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представники позивачів підтримали позовні вимоги з підстав, наведених з заявах. Просили позов задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити позов . Крім того пояснила, що спірна квартира та нежитлові приміщення, що розміщені над нею фактично є єдиним об»єктом. При продажі спірного майна це не було враховано. Крім того ціна, за якою було продано житло, значно занижена. Просила задовольнити пред»явлені вимоги. В подальшому в судове засідання не з»явилась повторно, хоча повідомлялась судом про час та місце розгляду справи. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився повторно, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце судового розгляду.

Представиник ПП «Нива ВШ» в судовому засіданні заперечив проти пред»явлених вимог. Долучивши письмові заперечення, в подальшому в судове засідання не з»вився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у визначений законом спосіб відповідачкою на прилюдних торгах було придбано спірну квартиру. Відтак на даний час ОСОБА_3 є власником даного житла , а внесені нею кошти пішли на погашення кредиту позивачів.

Представник ГУЮ у Львівській області в судовому засіданні заперечив проти пред»явлених вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях , в подальшому представник в судове засіданні не з»явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ФОП ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що звіт про оцінку майна виконаний ним у відповідності з вимогами чинного законодавства. Ним зазначена початкова ( стартова ) ціна майна, що виставлялось на торги з врахуванням ринкової вартості майна .

Представник ПАТ» ОСОБА_5 банк» Сбербанк Росії» просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що в зв»язку з тим, що у позивачів не було коштів для погашення кредиту, банк, ідучи назустріч клієнту, протягом цілого року вів перемовини та надавав можливість реалізувати заставне майно за ціною, яка б влаштовувала і позивачів і банк. Проте жодного покупця протягом року на заставне майно не було і тому щоб не пропустити строк звернення виконавчого документу до виконання звернувся до виконавчої служби. Як банку, так і позивачам державний виконавець повідомляв про оцінку майна та про те, що майно виставлене на торги. Кошти, отримані від реалізації заставного майна пішли на погашення заборгованості до договору. Проте цієї суми було недостатньо щоб закрити кредит. З часу звернення банку до суду з позовом про стягнення заборгованості позивачі не вносять жодних коштів на погашення кредитних зобов»язань, тому сума боргу лише зростає.

Заслухавши думку учасників процесу, показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.04.08 р. між АТ» Сбербанк Росії « та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір , відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у сумі 300 000 дол. США. Кредитний договір забезпечувався іпотекою трьохкімнатної квартири № 31 на вул. Замарстинівській у м. Львові, площею 114,5 кв.м, що належала ОСОБА_2 на праві власності, іпотекою нежитлових приміщень пл. 110,1 кв.м. за тією ж адресою, іпотекою гаражу загальною площею 32,8 кв.м , що був розташований на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові, порукою дружини позивальника ОСОБА_1 на повний розмір зобов»язань позичальника за договором. Гараж був добровільно реалізований позивачем в ході виконання зобов»язань по кредиту.

Рішенням Шевченківського райсуду м Києва від 20.01.12 р., в зв»язку з невиконанням позичальником своїх обов»язків , було задоволено позов АТ «Сбербанк Росії» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість та судові витрати на загальну суму 3 064 761 грн. 93 коп. Рішення набрало законної сили. Виконавчий лист видано судом 12.08. 12 р. Як вбачається з наданих в розпорядження суду протоколів результатів переговорів між представником АТ» Сбербанк Росії « та боржником банку ОСОБА_2 неодноразово, 12.03.12 р., 11.12.12 р., 19.04.13 р. вирішувалось питання щодо мирного врегулювання спору на стадії виконання судового рішення та банк давав згоду на реалізацію належного боржнику майна зокрема і квартири № 31 на вул.Замарстинівська, 240 у м. Львові . Проте до моменту пред»явлення виконавчого документу до виконання ( 20.06.13 р. ) спірне майно не було реалізовано в зв»язку з відсутністю реальних покупців. Боржниками не були внесені і кошти в погашення наявної заборгованості.

У відповідності до вимог ст. 11,25 Закону України « Про виконавче провадження» 21.06.13 р. державний виконавець відділу ПВР управління державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки боржники не виконали вимоги ст. 27 Закону України « Про виконавче провадження «, державний виконавець приступив до примусового виконання рішення суду. У відповідності до вимог ст. 57 Закону було винесено також постанову про арешт майна боржника. Про те, що боржнику було відомо про звернення рішення до примусового виконання вбачається з власноручної заяви ОСОБА_2 на адресу Начальника підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ у Львівській області від 02.07.13 р. про отримання копій документів з матеріалів виконавчого провадження.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Закон України „ Про виконавче провадження визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Статтею 5 вказаного Закону перелічені обовязки державного виконавця при виконанні рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як сторони виконавчого провадження мали можливість знайомитись з матеріалами виконавчого провадження .

Статтею 63 Закону України « Про виконавче провадження « врегульовано, що звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому у першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Оскільки боржники в спірній трьохкімнатній квартирі № 31 на вул. Замарстинівська , 240 не проживали, для реалізації в рамках виконавчого провадження жодних перешкод не було. Голослівними, на думку суду, є твердження позивача про те, що ніби-то вказана квартира є єдиним об»єктом нерухомого майна з нежитловими приміщеннями, що розташовані над ними, що теж були предметом застави. Так, як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, витребуваної з ОКП ЛОР БТІ та ЕО» , вказані приміщення квартира та нежитлове приміщення є окремими об»єктами нерухомого майна . Жодні рішення органів місцевого самоврядування з приводу технічної можливості їх об»єднання в один об»єкт не приймалось.

Листом начальника відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Львівській області від 25.11.13 р. за № 09.1-45/1012/В6-19105 як боржнику , так і стягувачу було повідомлено, що відповідно до звіту ФОП ОСОБА_4 від 14.11.13 р. оцінка квартири та нежитлових приміщень становить 939 238 грн., з яких 627 078 грн. вартість квартири, а 312 205 грн. вартість нежитлових приміщень . Відтак боржник був повідомлений про вартість майна , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення В-6/19105( № Р 79 9).

Статтею 58 Закону України « Про виконавче провадження «передбачено, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.14 р. врегульовано, що суд перевіряє відповідність дій державного виконавця положенням ст.ст. 57,58 Закону України « Про виконавче провадження « . При цьому визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами , що діють на день визначення вартості, крім випадків , коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна . При складності визначення вартості майна чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі в виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами , оцінки нерухомого майна залучається суб»єкт оціночної діяльності- суб»єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» за № 2658-111 від 12.07.01 р. При цьому суб»єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу .Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом У11 ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того яка конкретно особа здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем і суб»єктом оціночної діяльності. Проте у визначений законом спосіб позивачі не скористались своїм правом та не звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Отже дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними чи недійсним договору, що підписано між ФОП оцінювачем та ДВС ГУЮ у Львівській області.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними може бути порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме : правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів ( розділ 3 ) ; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів ( розділ 4 ) ; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів ( розділ 6 ).

Як вбачається з наведеного, прилюдні торги 10.02.14 р. були проведені на підставі примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса. Відтак правовідносини по організації та проведенню торгів регулюються ЦК України, Законом України « Про виконавче провадження «, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна .

Безпідставним, на думку суду є твердження представників позивача про недійсність договору про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 1414012 від 17.01.14 р. , укладеного між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та Філією 14 ПП « Нива « ВШ» з тих підстав, що такий підписаний не юридичними особами. Так, заочне рішення Галицького райсуду м. Львова від 05.03.15 р. , яким даний договір був визнаний недійсним, оскаржено в апеляційному порядку учасниками, які не були сторонами у даному спорі. Крім того, на думку суду, Генеральним договором про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень від 23.01.12 р., що підписаний уповноваженими представниками Державної виконавчої служби України та Спеціалізованої організації ПП « Нива ВШ» ( т. 2 а.с. 115-122) органам ДВС та філіям ПП у відповідних адміністративно - територіальних одиницях надано право на укладення таких договорів.

Частиною 3 ст. 62 Закону України « Про виконавче провадження « передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст.58 цього Закону. Як зазначено вище, до передачі майна на реалізацію, позивачі не скористались правом оскаржити результати оцінки у передбачений законом строк. Відтак, звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті ( ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 Закону України « Про виконавче провадження «) . На виконання вимог п. 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація здійснила розміщення на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів . Було розміщене також повідомлення від 22.01.14 р. про призначення торгів на 10.02.14 р.

На виконання вимог п. 3.11 Тимчасового положення сторонам виконавчого провадження та державному виконавцю було скеровано поштове повідомлення про дату призначення торгів.

Крім того, у двох місцевих друкованих засобах масової інформації , а саме у газеті « Львівська пошта « та « За Вільну Україну», копії яких долучено до матеріалів справи , 23.01.14 р. було опубліковано оголошення про проведення прилюдних торгів з продажу квартири № 31 на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що покликання позивачів на неналежне повідомлення їх про проведення торгів є обраною ними формою захисту своїх інтересів , а не реальним наміром прийняття участі у прилюдних торгах, оскільки в зв»язку з відсутністю коштів з 2013 року жодних зобов»язань по кредитному договору позивачі не виконують.

Відповідно до п. 2.6 Тимчасового положення стартова ціна лота - ціна, яка дорівнює початковій вартості майна, що виставляється на торги ,зазначеній у заявці державного виконавця на реалізацію арештованого майна. Згідно з п. 2.7 зазначеного положення продажна ціна лота - фактична ціна реалізації лота на прилюдних торгах. Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 58 Закону України « Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна ФОП ОСОБА_4 від 20.11.13 р. станом на день проведення торгів- 10.02.14 р. був чинним . Квартира № 31 на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові була реалізована за 627 100 грн. Суд не бере до уваги твердження позивачів та їх представників про те , що сума, отримана від реалізації спірного нерухомого майна не відповідає його ринковій вартості, оскільки сама по собі реалізація майна в примусовому порядку через торги зменшує вартість товару. Крім того сам факт того, що впродовж року позивачі не могли знайти покупця на спірне нерухоме майно , яке намагались відчужити за ринковою вартістю, свідчить про відповідність ціни реальній вартості нерухомого майна, за яке воно було придбане ОСОБА_3 Враховується судом і та обставина, що у період 2013-2014 р. в зв»язку з економічною ситуацією у країні знизився попит на нерухоме майно, що відповідно зменшило і його ринкову вартість.

Відповідно до вимог п. 4.2 Тимчасового положення лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців.

Безпідставними, на думку суду, є покликання позивачів та їх представників на порушення даної вимоги при проведенні торгів 10.02.14 р. .Так, в судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , другого учасника торгів , який пояснив, що приймав участь у торгах та мав намір придбати квартиру № 31 на вул. Замарстинівській у м. Львові.

З долучених до матеріалів справи заяв про участь у прилюдних торгах, квитанцій та меморіальних ордерів про внесення коштів ( т. 158-66 ) вбачається, що у процесі проведення прилюдних торгів з продажу квартири № 31 на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові 10.02.14 р. приймало участь два учасника - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Це зафіксовано і у протоколі присутності від 10.02.14 р. ( т. 1 а.с. 71).

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що порушення вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна при проведенні прилюдних торгів від 10.02.14 р. допущено не було . Наведені в позові мотиви визнання торгів недійсними не могли вплинути на результати торгів, що відбулись 10.02.14 р. Крім того порушень прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів допущено не було, оскільки отримані від продажу квартири № 31 на вул. Замарстинівська, 240 у м. Львові кошти, у розмірі , що відповідає фактичній вартості майна, зараховані на погашення заборгованості позивачами перед ПАТ» ОСОБА_5 банк Сбербанку Росії « . Результати торгів були правомірно оформлені у виді протоколу за № 14140-12-3.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57,60, 61, 209 , 214 ЦПК України, ст.ст. 57, 58,62 Закону України « Про виконавче провадження « , Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПП « Нива ВШ», ОСОБА_3, Головного управління юстиції у Львівській області, фізичної особи підприємця ОСОБА_4, третя особа ПАТ» ОСОБА_5 банк Сбербанку Росії « про визнання недійсними прилюдних торгів купівлі-продажу квартири № 31 на вул. Замарстинівській, 240 у м. Львові від 10.02.14 р., скасування протоколу проведення прилюдних торгів від 10.02.14 р. , акту про реалізацію предмету іпотеки від 17.02.14 р., застосування наслідків недійсності правочину ; визнання недійсним договору від 21.11.13 р., укладеного між Головним управлінням юстиції у Львівській області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 « Про проведення незалежної оцінки майна « , визнання протиправними дій оцінювача, та визнання звіту про оцінку майна від 20.11.13 р. необ»єктивною та непрофесійною відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після його оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І.Є.Зима