Справа №591/8257/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1165/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а : 06 листопада 2014 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулося до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1, але тривалий час, з 01.06.2010 року, своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані йому позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв'язку з чим за період з 01.06.2010 року по 31.12.2014 року має заборгованість в сумі 7552 грн. 49 коп., яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду.

Рішенням суду від 13 травня 2015 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.06.2010 року по 31.12.2014 року в сумі 7552 грн. 49 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що він не укладав з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; позивачем неправомірно заявлено позовні вимоги за період з 01.06.2010 року по 25.05.2011 року, так як рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.05.2011 року у справі за позовом ТОВ «Сумитеплоенерго» до нього про стягнення заборгованості за надані послуги встановлено, що станом на дату прийняття судового рішення, він не мав заборгованості перед позивачем. Також вважає, що позивач звернувся з даним позовом до суду з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, представника ТОВ «Сумитеплоенерго» Кишиченка Р.С., який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний оплачувати послуги з опалення належного йому приміщення та постачання гарячої води, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по оплаті цих послуг. Також суд виходив з того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, так як перебіг позовної давності був перерваний у зв'язку з поданням ТОВ «Сумитеплоенерго» заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумської міської ради № 1338-МР від 03 серпня 2005 року «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 720 від 27.12.2005 року «Про визначення виробників послуг і виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» визнано виробником і виконавцем послуги з транспортування і передачі теплової енергії населенню по м. Суми. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 року «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води (а. с. 13-19).

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, зареєстрований та проживає у цій квартирі (а. с. 7; 23). Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для споживачів даного будинку є ТОВ «Сумитеплоенерго».

Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 156 ЖК України, ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, відповідач зобов'язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги з опалення належного йому житлового приміщення та постачання гарячої води. Проте, відповідач своєчасно та в повному обсязі не здійснював оплату наданих йому ТОВ «Сумитеплоенерго» послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у зв'язку з чим за період з 01.06.2010 року по 31.12.2014 року, з урахуванням сплачених під час розгляду справи сум (в грудні 2014 року - 5299,14 грн. та в березні 2015 року 11466,25 грн.), він має заборгованість в розмірі 7552,49 грн., яку суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього на користь позивача.

Та обставина, на яку є посилання в апеляційній скарзі, що відповідач не уклав з ТОВ «Сумитеплоенерго» договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води фактично надавались товариством та відповідач частково оплачував їх. Крім того відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, покладається саме на споживача. Невиконання обов'язку щодо укладення договору, не звільняє споживача від оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Не може колегія суддів погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.05.2011 року у справі за позовом ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги встановлено, що станом на дату прийняття судового рішення, він не мав заборгованості перед позивачем, так як у цьому рішенні суду не зазначено за який саме період відповідач не має заборгованості. Крім того предметом розгляду у справі, в якій ухвалено вказане рішення, була заборгованість відповідача за інший період: з 01.09.2005 року по 01.06.2010 року.

Суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду за даним позовом.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно даних оборотної відомості по особовому рахунку відповідача, ним було сплачено на погашення заборгованості, що виникла за період з 01.06.2010 року, у травні 2011 року 10468,33 грн. (а. с. 32). Тобто, виходячи з положень ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності було перервано вчиненням відповідачем дій, що свідчили про визнання ним свого боргу. Трирічний строк позовної давності почався заново з травня 2011 року, але він також був перерваний в лютому 2014 року, коли ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за період з 01.06.2010 року по 31.01.2014 року. В подальшому ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2014 року за заявою ОСОБА_3 судовий наказ від 05 березня 2014 року, виданий на підставі зазначеної заяви ТОВ «Сумитеплоенерго», скасовано. У зв'язку з чим в листопаді 2014 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку ч. 2 ст. 264 ЦК України не може застосовуватись, так як в ній йдеться про пред'явлення позову до суду, а не про подання заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу. Виходячи зі змісту наведеної норми, заява про видачу судового наказу є особливою формою позовної заяви для виключного переліку вимог, встановлених ст. 96 ЦПК України, форму якої встановлено ст. 98 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування рішення суду, яке є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -