Справа №463/48/15-ц
Провадження №2/463/585/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Нора Н.В.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи:Державної нотаріальної контори м. Львова №4 про відшкодування витрат повязаних з похованням та відшкодування витрат на утримання спадкового майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи: Державної нотаріальної контори м. Львова №4 про відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи: Державної нотаріальної контори м. Львова № 4 про стягнення з ОСОБА_3 витрат, пов'язаних з похованням ОСОБА_4 в розмірі 3900 євро. Також просить зобов'язати ОСОБА_3 сплатити борг спадкоємця по оплаті комунальних послуг та надання теплопостачання в сумі розміром 573,88 грн. та 527,02 грн. відповідно, комунальних послуг та теплопостачання 1405,31 грн. та 1469,52 грн. відповідно. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на поминальний обід в сумі 929,06 грн., витрати на заяву в консульство України у м. Неаполі (Італія) в розмірі 112,50 грн., а також витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги в розмірі 500 грн. та судові витарти в розмірі 981,15грн., а всього 98 115,77 грн.

Позов мотивує тим, що 02.02.2012 року чоловік позивача, ОСОБА_4, помер в м. Неаполь (Італія). ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі з 15.03.1986 року. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири № 56 на вул. Б. Хмельницького, 273 у м. Львові. З заявою про прийняття спадщини звернулися: син від першого шлюбу ОСОБА_3, батьки чоловіка ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які відмовилися від спадкування на користь ОСОБА_3, тобто ОСОБА_3 спадкує ? частини від 1/3 частини квартири, а ОСОБА_2 спадкує ? від 1/3 частини квартири № 56 на вул. Б. Хмельницького, 273 у м. Львові. Так як ОСОБА_4 помер в Італії, позивач понесла витрати на транспортування тіла до України та поховання в розмірі 5 200 євро. Оскільки спадкоємці зобов'язані вішкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них на поховання спадкодавця, а тому ОСОБА_3 зобов'язаний повернути позивачу ? частини витрат на поховання ОСОБА_4 в розмірі 3 900 євро, що становить 93 600 грн. Крім того, заява до консула МЗС України в м. Неаполі про сприяння у перевезенні тіла ОСОБА_4 в Україну коштувала 150 грн., відповідач має повернути 112,50 грн. На поминальний обід було витарчено 1238,75 грн., відповідно ОСОБА_3 має повернути 929,02 грн. Право власності на спадкове майно спадкоємці не можуть оформити, оскільки на квартиру накладений арешт через заборгованість по комунальних послугах. Відповідач має сплатити частину заборгованості, яка існувала на момент смерті спадкодавця в розмірі 533,88 грн. за комунальні послуги та 537,02 грн. по теплопостачанню. Крім того, спадкоємець має утримувати спадкове майно, а тому повинен сплатити 1405,31 грн. за комунальні послуги та 1571,11 грн. за теплопостачання. Також, оскільки позивач користувалася послугами адвоката, ОСОБА_3 має повернути 500 грн. судових витрат. Як на підставу позовних вимог покликається на 1216, 1218, 1278 ЦК України.

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третьої особи: Державної нотаріальної контори м. Львова №4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова первісний позов був об'єднаний в одне провадження з зустрічним позовом.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що спадщини на частку квартири № 56 на вул. Б. Хмельницького, 273 у м. Львові не оформив, свідоцтво про прийняття спадщини відсутнє, тому первісний позов є передчасним. Крім того, поданням первісного позову ОСОБА_2 і зазначенням в ньому неправдивих відомостей, які порочасть честь та гідність, вчиненням дій, спрямованих на затягування прийняття спадщини, ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000 грн. Вказує, що через перепони ОСОБА_2Ф з 2012 року не може оформити спадщини, оскільки остання відмовлялась надавати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру. Як на підставу позовних вимог покликається на ст. 23 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_7, який діяв на підставі ордеру серії ЛВ № 001973 в судовому засіданні первісний позов підтримав з мотивів, викладених в ньому. Проти зустрічного позову заперечив та пояснив, що свідоцтво на право власності на квартиру досі не оформлене, оскільки на квартиру через несплату заборгованості за житлово-комунальні послуги накладено арешт, доки борги не будуть погашені, він не буде знятий. ОСОБА_2 представила в судове засідання копії квитанцій на перевезення тіла, виписані на ОСОБА_2, рідного брата ОСОБА_4, також надані документи з райвідділу, з яких вбачається, що 5 200 євро витрачено на послуги похоронного агентства і перевезення. Крім того, поминальний обід належить до витрат, повязаних з похованням, є традицією, що склалася протягом багатьох століть. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, пояснив, що діями ОСОБА_2 йому спричинено моральні страждання. Стосовно первісного позову, зазначив, що позивачем по первісному позову не представлено жодних доказів про те, що нею здійснювалося утримання спадкового майна. Транспортуванням тіла батька до України займався рідний брат батька, ОСОБА_8, на його ім'я виписані квитанції, пов'язані з витратами на поховання, в сумі 5200 євро. ОСОБА_8 стверджує, що ніяких коштів від позивача він не отримував, жодних доказів про передання грошей немає, гроші він отримав від свого брата ОСОБА_5. Поминального обіду за батьком не проводилося, а тому не може бути ніякого відшкодування за нього. Просив в задоволенні первісного позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_9 проти первісного позову заперечив та пояснив, що такий є безпідставним, оскільки доказів того, що кошти на транспортування тіла ОСОБА_4 надавала його дружина, відсутні, крім того, ОСОБА_3 ще не зареєстрував спадщини на себе, а тому такий позов є передчасним.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що була свідком того як ОСОБА_2 передавала гроші в сумі чотири тисячі євро братові чоловіка, зазначила, що перебувала вдома в ОСОБА_2, на квартирі, де проживає її дочка. Коли прийшов брат, свідок була в іншій кімнаті, але двері були відкриті і вона чула яка сума грошей була передана 4200 євро. Крім того, їй було відомо, що гроші передавалися на поорон для транспортування тіла покійного чоловіка.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є дочкою ОСОБА_2 та їй на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького в м. Львові. Кошти на транспортування з м. Неаполя (Італія) тіла ОСОБА_4 належать їй з матірю та були передані нею брату покійного - ОСОБА_5 Передача коштів була здійснена у квартирі № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького в м. Львові двічі - в розмірі 4200 євро та 1165 євро.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ніяких грошей він від дружини покійного брата та її дочки він не отримував, на перевезення тіла ОСОБА_4 він надав власні кошти.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що транспортуванням тіла брата, ОСОБА_4, займався особисто, кошти йому надав брат ОСОБА_5, походження таких йому невідоме.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.1986 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 укладено шлюб, актовий запис № 100, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4.

Зі свідоцтва про право власності на квартиру № 53131 від 01 липня 1997 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34380752 від 05 червня 2012 року вбачається, що квартира № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові належить на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_11.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15.10.2013 року визначено ідеальні частки ОСОБА_2, ОСОБА_11 та ОСОБА_4, який помер 01 лютого 2012 року, в спільній сумісній власності на квартиру № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові, становлять по 1/3 (одній третій) частині.

Згідно з довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 3/18945 від 03.12.2013 року, на квартиру № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові накладено арешт постановою ВДВС Шевченківського ЛМУЮ від 28.09.2011 року.

З квитанції про одержання платежу за покійного ОСОБА_4 від 13 квітня 2012 року, виданого «Похоронним бюро ОСОБА_14», вбачається, що похоронні послуги становлять 5 200 євро (а.с. 14-15).

Відповідно до довідки № 05-935651/1 від 14.09.2012 року, виданої гр. ОСОБА_2 договором № 009-10508-151211 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий», укладеним 15.12.2011 року з АТ «Дельта Банк», згідно з умовами якого було відкрито рахунок № 5230 в євро, сума розміщеного вкладу за яким становила 4200 євро, з 09.02.2012 року припинив свою дію у звязку з закінченням строку розміщення вкладу.

З заяви на видачу готівки № 242 від 07.02.2012 року вбачається, що ОСОБА_11 було знято 469 євро з рахунку № 280932978.

У відповідності до пояснень ОСОБА_8 від 07 червня 2012 року, відібраних ДІМ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, спілкування з братом, ОСОБА_4, він не підтримував, а коли дізнався про смерть звязався з його дружиною, ОСОБА_2, щоб спільними зусиллями здійснити переправлення його тіла в Україну, а тому, отримавши фінансову допомогу від дружини покійного, та доклавши свою частку, він відправився в Італію.

З пояснень ОСОБА_8 від 03.08.2012 року, відібраних ДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області вбачається, що після смерті брата ОСОБА_4 до нього звернулася дружина покійного та її дочка, щоб він допоміг перевезти тіло брата додому для поховання. Гроші він отримав від Тані двома частинами 1165 євро і 4200 євро, вони передавались через старшого брата покійного ОСОБА_5, щоб можна було оплатити послуги похоронного агентства в Італії. Залишок грошей в сумі 475 євро (разом із пожертвами від українців-емігрантів), передав в руки ОСОБА_2. Пізніше передав документи від консульської служби та МЗС, речі покійного.

З наведеного вбачається, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8 , та доказами, які містяться в матеріалах справи, що ОСОБА_2 було витрачено на транспортування тіла покійного ОСОБА_4 до України 5200 євро. Суд не бере до уваги покази, надані свідком ОСОБА_5 як такі, що суперечать іншим матеріалам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги. Оскільки ОСОБА_15 та ОСОБА_6 відмовились від своєї частки на користь ОСОБА_3, він спадкує ? частини від 1/3 частини квартири, а ОСОБА_2 спадкує ? від 1/3 частини квартири № 56 на вул. Б. Хмельницького, 273 у м. Львові, що не заперечується сторонами.

Дружина померлого ОСОБА_2, займалася витратами на поховання чоловіка ОСОБА_4, зокрема надала 5200 євро для транспортування тіла чоловіка з м. Неаполя (Італія), сплатила 150 грн. за засвідчення підпису на заяві про надання необхідної допомоги та вжиття необхідних дій згідно з чинним законодавством з метою відправки труни з тілом ОСОБА_4 в Україну для подальшого поховання; сплатила 1238,75 грн. за поминальний обід.

Однак в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 1/3 вартості поминального обіду, загальна вартість якого склала 1238,75 грн., та витрат на засвідчення підпису на заяві про надання необхідної допомоги та вжиття необхідних з метою відправки труни з тілом ОСОБА_4 в Україну для подальшого поховання в розмірі 150 грн., суд відмовляє оскільки ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, зокрема, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов, але не поминальний обід та витрати на засвідчення підпису на заяві, які є виявом доброї волі особи, яка їх організовує та фінансує.

З частини першої ст. 1232 ЦК України випливає, що дана норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Отже, враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню: 3900 євро, витрачені ОСОБА_2 на перевезення тіла чоловіка ОСОБА_4 з м. Неаполя (Італія), що відповідно до офіційного курсу НБУ на день подання позовної заяви становить 93 600 грн., в задоволенні інших вимог, повязаних з похованням, відмовити за безпідставністю.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 боргу по оплаті комунальних послуг в розмірі 573,88 грн. та надання теплопостачання в розмірі 527,02 грн., а також комунальних послуг в розмірі 1405,31 грн. та теплопостачання в розмірі 1469,52 грн., повязаних з утриманням майна, суд, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

З ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про нотаріат» вбачається, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 3 розділу ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених 29.01.2009 року Науково-експертною радою з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємців. Видається свідоцтво про право на спадщину на підставі заяви спадкоємця за місцем відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину необхідно, якщо об'єктом спадкування є право власності на майно або майнові права, які потребують документального підтвердження.

Статтею 1297 ЦК встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 10 розділу ІІ вказаних вище рекомендацій, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі наявності заборони відчуження спадкового майна нотаріус зобов'язаний роз'яснити спадкоємцям їх обов'язки, які виникають у зв'язку з цими правовідносинами. Якщо на спадкове майно накладено арешт слідчими органами чи судовими органами, видача свідоцтва про право на спадщину відкладається до зняття арешту.

З представлених в судове засідання розрахунків заборгованості вбачається, що за квартирою № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові нарахована заборгованість (а.с 24-29).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 21012159 від 28.09.2011 року накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 273/56 та належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11 у звязку з заборгованістю по оплаті за комунальні послуги (а.с. 13).

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_3 спадщини у встановленому законом порядку не зареєстрував, позивачем доказів того, що відповідач прийняв спадщину, проживає у спірній квартирі чи будь-яким іншим чином користується спадковим майном, не представлено. Крім того, ОСОБА_2 не представлено даних щодо права здійснювати вимоги по сплаті заборгованості за квартиру № 56 в будинку № 273 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові, а тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову у звязку з недоведеністю такого.

Зокрема, позивач за зустрічним позовом вказує на те, що ОСОБА_2 поданням позовної заяви і зазначенням в ній неправдивих відомостей, які порочать честь та гідність ОСОБА_3, вчиненням дій, спрямованих на затягування прийняття спадщини, спричинила йому моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини, або взагалі така не заподіяна.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що ОСОБА_3 не довів позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, а тому така є необґрунтованою, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Крім того, позивачем по первісному позову було витрачено 500 грн. у звязку з тим, що їй була надана правова допомога.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем сплачено адвокату 500 грн., що вбачається з квитанції № 34С від 05 січня 2015 року, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 981,16 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи: Державної нотаріальної контори м. Львова №4 про відшкодування витрат пов'язаних з похованням та відшкодування витрат на утримання спадкового майна задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані із похованням ОСОБА_16 в сумі 3900 (три тисячі дев'ятсот) євро, що на момент подання позовної заяви, як зазначено позивачем становить 93 600 гривень (дев'яносто три тисячі шістсот гривень)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані із наданням юридичної допомоги в сумі розміром 500 (п'ятсот) гривень.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 981 грн. 15 коп.

В решті позовних вимог відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи: Державної нотаріальної контори м. Львова №4 про відшкодування моральної шкоди відмовити у зв'язку з недоведеністю

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Нор Н. В.