Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юр»ївка, в порядку заочного розгляду справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 24 листопада 2012 року ним відповідачеві в борг були надані грошові кошти в розмірі 500 грв., які відповідач зобов»язався повернути в строк до 30 листопада 2012 року, з урахуванням відсотків, в розмірі 600 грв., на підтвердження отримання яких відповідачем також було надано власноручно складену розписку про отримання грошових коштів.

Однак, в зазначені терміни та до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав та отримані грошові кошти позивачу не повернув.

Посилаючись на ст. ст. 207, 525, 543, 625, 640, 1046 - 1050 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача по справі суму боргу за укладеним договором позики від 24 листопада 2012 року в розмірі 600 грв., з урахуванням трьох відсотків річних в сумі 47,21 грв. та інфляційних нарахувань в сумі 154, 80 грв., а всього в загальному розмірі 802, 01 грв., а також судові витрати по справі.

В судове засідання позивач по справі ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі, при цьому в разі неявки відповідача по справі в судове засідання не заперечував проти винесення заочного рішення по справі та просив стягнути з останнього витрати, понесені ним у зв»язку з опублікуванням в газеті оголошення про виклик відповідача в судове засідання (а.с. 28, 32).

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання та реєстрації останнього (ас. 24, 26, 27), при цьому про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи , про що зазначив у наданій суду заяві (а.с. 32), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- згідно копії боргової розписки від 24.11.2012 року відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у позивача по справі ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 500 грв. , які зобов»язався повернути разом з відсотками в загальній сумі 600 грв. до 30.11.2012 року (ас.6).

Як зазначив позивач в позовній заяві відповідачем взяті на себе зобов»язання за договором позики не виконані та до теперішнього часу грошові кошти взяті в борг позивачу не повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відтак, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Борговий документ підтверджує волевиявлення боржника у певний строк - точно визначений чи визначений моментом витребування - повернути речі. Обов»язковим реквізитом боргового документа є власноручний підпис боржника, а факультативними дата, місце видачі, вказівка про свідків, тощо.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язані встановлені строки ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача основної суми боргу з відсотками в розмірі 600 грв. , що передбачено умовами укладеного між сторонами договору позики на підтвердження чого позивачем надано розписку про отримання відповідачем грошових коштів із зобовязанням повернути такі з відсотками є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, тобто на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів за порушення грошового зобов»язання не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів .

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами.

Як встановлено в судовому засіданні зміст вимоги позивача полягає в застосуванні відповідальності за порушення грошового зобовязання , при цьому умовами договору, що викладені в розписці про отримання грошових коштів не передбачено іншого розміру процентів за порушення грошового зобов»язання, ніж той, що встановлений ст. 625 ЦК України.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Згідно розрахунку 3 % річних від простроченої суми за період з 01.12.2012 року по 31.12.2014 року , виконаному позивачем , розрахунок яких наведений в позові , загальна сума 3 % річних з простроченої суми становить 47, 21 грв., загальна сума інфляційних нарахувань за той же період становить 154, 80 грв., при цьому з вказаним розрахунком суд погоджується та враховує, що відповідачем заперечення щодо порядку нарахування вказаних сум , надані не були.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині також підлягають до повного задоволення в сумі 47, 21 грв. та 154, 80 грв. відповідно.

Суд зауважує, що проценти, визначені статтею 1048 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтею 1048 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним ( за умов, що такі вимоги заявлені кредитором).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у зв»язку зі сплатою судового збору в розмірі 243, 60 грв., а також витрати, пов»язані з опублікуванням оголошення у пресі про виклик відповідача до суду в розмірі 315, 92 грв., а всього в загальному розмірі 559, 52 грв. (ас.1, 21, 27, 28, 29, 30).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 202, 203, 212, 213, 215, 218, 222, 224 - 228, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, 23.11. ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, проживаючої за адресою - с. Варварівка, вул. Шевченко, 70 Юр»ївського району Дніпропетровської області , зареєстрованої за адресою с. Варварівка, вул. Орджонікідзе, 12 Юр»ївського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення боргу за договором позики грошову суму в загальному розмірі 802, 01 грв. ( вісімсот дві грв., 01 коп.) , з яких : 600 грв. - основна сума боргу за договором позики; 47, 21 грв. - три проценти річних від простроченої суми; 154, 80 грв .- інфляційні нарахування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат по справі - 559, 52 грв. (п»ятсот пятдесят дев»ять грв., 52 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич