Справа № 573/2095/15-ц
Номер провадження 2/573/605/15
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Терещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради, третіх осіб: Білопільської районної державної нотаріальної контори, Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі, - про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С ТА Н О В И В:

18 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Суми,, є громадянином України та зареєстрований в м.Суми.

Його батьки: мати - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_3,на підтвердження чого позивач приєднав до позовної заяви копію свідоцтва про своє народження.

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 його батько, ОСОБА_3, помер, на підтвердження чого позивач приєднав до позовної заяви копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, видане 22 січня 2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції.

Що він, як рідний син батька, який бажає прийняти його спадщину, в установлений законом термін подав до Другої державної нотаріальної контори міста Суми заяву про прийняття спадщини батька ОСОБА_3, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37873556 від 15.07.2014 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 5 січня 1947 року Ганнівською сільською радою Улянівського району (нині Білопільський район) Сумської області та свідоцтва про одруження батьків серії НОМЕР_3, виданого повторно 15 грудня 1967 року, батьками батька позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, були нині покійні: мати- ОСОБА_7, батько- ОСОБА_8, тобто дід позивача був записаний лише по імені ОСОБА_8 без зазначення прізвища та по батькові.

Після виходу Української РСР із складу СРСР і утворення самостійної держави Україна, батьки батька позивача, тобто його дідусь і бабуся прийняли громадянство України і здійснили обмін своїх паспортів, отримавши паспорта громадян України. При цьому їх прізвища в паспортах були записані як ОСОБА_7, тобто з буквою ІНФОРМАЦІЯ_5 після букви ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05.11.2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що фізична особа ОСОБА_7, яка значиться у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4, виданому 22 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківської районної ради міста Суми, а також в сертифікаті на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», виданому на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, зареєстрованому 24 грудня 1996 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_6 є бабусею позивача, а він, ОСОБА_1, відповідно її онуком.

Цим же рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05 листопада 2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що фізична особа ОСОБА_8, який значиться у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_7, виданому 29 листопада 1955 року виконкомом Сергіївської сільської ради, а також в сертифікаті на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», виданому на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 336 та не виданий дідусю позивача на руки за життя, а тому знаходиться на зберіганні у відділі Держземагенства у Білопільському районі, - є дідусем позивача по лінії батька, а він, ОСОБА_1, відповідно його онуком.

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 рішенням другої сесії Сергіївської сільської ради від 1 червня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Сергіївське» передано у колективну власність для сільськогосподарського використання земельну ділянку площею 1931,6 га., про що 15 червня 1995 року Сергіївською сільською радою було видано державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_9, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за №14.

Дідусь позивача, ОСОБА_8, був внесений до списку, який додавався до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_10 під номером НОМЕР_11. Також на ім'я дідуся позивача, ОСОБА_8 був заповнений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», виданий на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 336.

Але за життя дідусь позивача не одержав даний сертифікат на право власності на земельну частку (пай), оскільки ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 помер, на підтвердження чого позивач приєднав до позову копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7. Даний факт стверджується листом від 09.12.2013 року № 52-0 відділу Держземагенства у Білопільському районі.

Відповідно до п.11 постанови Пленума Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку(пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку(пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст.ст.22,23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Виходячи із змісту вказаних норм особа набуває права на земельний пай за наявності: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього Державного акта.

Дідусь позивача, ОСОБА_8, перебував в членах КСП «Сергіївське», в зв'язку з чим був включений до списку осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_12, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Сергіївське» Білопільського району 15 червня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за НОМЕР_13.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Таким чином, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме- земельного сертифіката.

Це підтвердив і Верховний Суд України в Ухвалі судової палати з цивільних справ від 20.12.2001р.

ІНФОРМАЦІЯ_7 дідусь позивача, ОСОБА_8, помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_7 зроблено запис за № 13 та видано ІНФОРМАЦІЯ_7 виконкомом Сергіївської сільської ради свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7.

Внаслідок смерті дідуся позивача відкрилася спадщина на його майно, в тому числі і на земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336.

На момент смерті дідуся позивача була живою бабуся позивача, ОСОБА_7, яка постійно з ним проживала однією сім'єю в АДРЕСА_3, вела з ним спільне господарство,на підтвердження чого позивач приєднав до позову довідку Сергіївської сільської ради.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті дідуся позивача, бабуся позивача ОСОБА_7 була спадкоємцем майна ОСОБА_8 за законом.

Згідно ст.529 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті дідуся позивача, бабуся позивача, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР бабуся позивача, ОСОБА_7, була спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_8 за законом. Про відмову від спадщини вона не заявляла.

Бабуся позивача, відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР прийняла спадщину ОСОБА_8, так як протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрована і постійно проживала разом з дідусем в одному домоволодінні в селищі Ганнівське Сергіївської сільської ради, вели з ним спільне домашнє господарство, що підтверджується довідкою Сергіївської сільської ради.

Після смерті дідуся бабуся здійснила його похорони, зберігала особисті документи дідуся і зокрема : свідоцтво про смерть, свідоцтво про одруження, ощадну книжку; обробляла присадибну земельну ділянку та огород, розпорядилася особистими речами померлого, продовжувала постійно проживати в спадковому будинку протягом шести місяців після смерті спадкодавця та була прописаною в будинку, чим фактично прийняла спадщину.

Відповідно до пункту 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.94, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути : довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном, зокрема наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів та інших документів.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлння фактів, що мають юридичне заначення» фактичний вступ спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини є діями, що свідчать про прийняття спадщини.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_8 бабусею позивача ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження і в ході судового засідання Білопільського районного суду по цивільній справі № 573/192/15-ц.

Після смерті дідуся позивача, ОСОБА_8, бабуся позивача, ОСОБА_7, деякий час проживала одиноко в АДРЕСА_3. Згодом стан здоров'я бабуся погіршився і вона стала потребувати за нею догляду. У зв'язку з необхідністю догляду батько позивача, ОСОБА_3, забрав бабусю у власне помешкання, розташоване за адресою : АДРЕСА_1, де бабуся проживала останні роки свого життя, але при цьому залишалася зареєстрованою в помешканні за адресою : АДРЕСА_2

Проживаючи з батьком позивача в одному помешканні, ІНФОРМАЦІЯ_8 бабуся позивача померла, на підтвердження чого позивач приєднав до позовної заяви копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 22.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківської районної ради міста Суми, актовий запис № 1808.

Таким чином, внаслідок смерті бабусі позивача, ОСОБА_7, відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на земельну ділянку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, зареєстрованому 24 грудня 1996 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_6;

та на земельну ділянку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, яку бабуся успадкувала після смерті дідуся.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2015 року позивачу визначено додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_7, на підставі якого позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

31 липня 2015 року нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на сспадщину за законом на власну бабусину земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастровитх гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, зареєстрованому 24 грудня 1996 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_6.

В той же час нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) ) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, яку бабуся успадкувала після смерті дідуся,- про що нотаріус винесла постанову.

Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року, в разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз'яснень абзацу 4 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідно до п.4 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, передбачено також, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування після бабусі ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8, право власності на земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, що належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

В судове засідання позивач не з'явився, його представник за дорученням ОСОБА_10 подав заяву про розгляд справи без участі та задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та повне підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи без участі представника Сергіївської сільської ради.

Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, направив до суду лист, в котрому просив розглянути справу без участі представника та що при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41935439 від 28.10.2015 року за параметрами запиту «ОСОБА_7» у Спадковому реєстрі знайдено таку інформацію : ОСОБА_7, дата та місяце народження: ІНФОРМАЦІЯ_9., с.Ганнівка Білопільського райорну Сумської області, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_8. Спадкова справа: № у спадковому реєстрі 57478726, номер у нотаріуса 60/2015. Свідоцтво про право на спадщину : номер у спадковому реєстрі 57761721.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41935548 від 28.10.2015 року за параметрами запиту «ОСОБА_8», дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Згідно довідки Другої Сумської державної нотаріальної контори за №2167/01-16 від 28.10.2015 року на запит суду повідомлено, що згідно перевірки Інформаційних довідок спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 по нотаріальній конторі не виявлено.

Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в м.Суми, його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_14 (а.с.7).

Батько позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 22 січня 2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.8).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 37873556 від 15.07.2014 року, наданого Другою Сумською державною нотаріальною конторою, вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи за № у спадковому реєстрі 56302965, номер у нотаріуса 351/2014. Спадкодавець ОСОБА_3, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_11. Тобто позивач своєчасно подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини батька - ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 5 січня 1947 року Ганнівською сільською радою Улянівського району (нині Білопільський район) Сумської області та свідоцтва про одруження батьків серії НОМЕР_3, виданого повторно 15 грудня 1967 року, батьками батька позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, були нині покійні: мати- ОСОБА_7, батько- ОСОБА_8, тобто дід позивача був записаний лише по імені ОСОБА_8 без зазначення прізвища та по батькові(а.с.12).

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05.11.2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що фізична особа ОСОБА_7, яка значиться у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4, виданому 22 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківської районної ради міста Суми, а також в сертифікаті на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», виданому на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, зареєстрованому 24 грудня 1996 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_6 є бабусею позивача, а він, ОСОБА_1, відповідно її онуком.

Цим же рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05 листопада 2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що фізична особа ОСОБА_8, який значиться у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_7, виданому 29 листопада 1955 року виконкомом Сергіївської сільської ради, а також в сертифікаті на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», виданому на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 336 та не виданий дідусю позивача на руки за життя, а тому знаходиться на зберіганні у відділі Держземагенства у Білопільському районі, - є дідусем позивача по лінії батька, а він, ОСОБА_1, відповідно його онуком (а.с.16).

На ім'я дідуся позивача, ОСОБА_8 був заповнений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», виданий на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року № 336.(а.с.20).

Але за життя дідусь позивача не одержав даний сертифікат на право власності на земельну частку (пай), оскільки ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7(а.с.15).

Відповідно до п.11 постанови Пленума Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку(пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку(пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст.ст.22,23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Виходячи із змісту вказаних норм особа набуває права на земельний пай за наявності: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього Державного акта.

Дідусь позивача, ОСОБА_8, перебував в членах КСП «Сергіївське», в зв'язку з чим був включений до списку осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_12, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Сергіївське» Білопільського району 15 червня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за НОМЕР_13.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Таким чином, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме- земельного сертифіката.

Це підтвердив і Верховний Суд України в Ухвалі судової палати з цивільних справ від 20.12.2001р.

ІНФОРМАЦІЯ_7 дідусь позивача, ОСОБА_8, помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29 листопада 1995 року зроблено запис за № 13 та видано 29 листопада 1995 року виконкомом Сергіївської сільської ради свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7.

Внаслідок смерті дідуся позивача відкрилася спадщина на його майно, в тому числі і на земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336.

На момент смерті дідуся позивача була живою бабуся позивача, ОСОБА_7, яка постійно з ним проживала однією сім'єю в АДРЕСА_3, вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Сергіївської сільської ради (а.с.17).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті дідуся позивача, бабуся позивача ОСОБА_7 була спадкоємцем майна ОСОБА_8 за законом.

Згідно ст.529 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті дідуся позивача, бабуся позивача, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР бабуся позивача, ОСОБА_7, була спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_8 за законом. Про відмову від спадщини вона не заявляла.

Бабуся позивача, відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР прийняла спадщину ОСОБА_8, так як протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрована і постійно проживала разом з дідусем в одному домоволодінні в селищі Ганнівське Сергіївської сільської ради, вели з ним спільне домашнє господарство, що підтверджується довідкою Сергіївської сільської ради.

Після смерті дідуся бабуся здійснила його похорони, зберігала особисті документи дідуся і зокрема : свідоцтво про смерть, свідоцтво про одруження, ощадну книжку; обробляла присадибну земельну ділянку та огород, розпорядилася особистими речами померлого, продовжувала постійно проживати в спадковому будинку протягом шести місяців після смерті спадкодавця та була прописаною в будинку, чим фактично прийняла спадщину.

Відповідно до пункту 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.94, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути : довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном, зокрема наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів та інших документів.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлння фактів, що мають юридичне заначення» фактичний вступ спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини є діями, що свідчать про прийняття спадщини.

Після смерті дідуся позивача, ОСОБА_8, бабуся позивача, ОСОБА_7, деякий час проживала одиноко в АДРЕСА_3. Згодом стан здоров'я бабуся погіршився і вона стала потребувати за нею догляду. У зв'язку з необхідністю догляду батько позивача, ОСОБА_3, забрав бабусю у власне помешкання, розташоване за адресою : АДРЕСА_1, де бабуся проживала останні роки свого життя, але при цьому залишалася зареєстрованою в помешканні за адресою : АДРЕСА_2

Проживаючи з батьком позивача в одному помешканні, ІНФОРМАЦІЯ_8 бабуся позивача померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 22.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківської районної ради міста Суми, актовий запис № 1808.

Таким чином, внаслідок смерті бабусі позивача, ОСОБА_7, відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на земельну ділянку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, зареєстрованому 24 грудня 1996 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_6;

та на земельну ділянку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, яку бабуся успадкувала після смерті дідуся.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2015 року позивачу визначено додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_7, на підставі якого позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

31 липня 2015 року нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на власну бабусину земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастровитх гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, зареєстрованому 24 грудня 1996 року в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_6.

В той же час нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) ) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, яку бабуся успадкувала після смерті дідуся,- про що нотаріус винесла постанову( а.с.19).

Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року, в разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз'яснень абзацу 4 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідно до п.4 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, передбачено також, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних документів судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла його дружина, а бабуся позивача, ОСОБА_7. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв її син, а батько позивача- ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

А спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв його син, позивач по справі, який відповідно до ст.1269 ЦК України подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю.

Позивач, після набрання рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2015 року законної сили про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_7, - 22 травня 2015 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9,19)

Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову.

Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у зв'язку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обов'язки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обов'язків, /спадщина/, після смерті бабусі позивача, ОСОБА_7, перейшла в порядку спадкування за законом позивачу, згідно своєчасного прийняття ним спадщини, тому він є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно:

-земельну частку (пай) ) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, що належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, та яку бабуся позивача, ОСОБА_7 успадкувала після смерті ОСОБА_8.

Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60,61, 209, 213, 215,294 ЦПК України, ст. ст.3, 182,328, 1216,1261,1268,1270,1278 ЦК України, ст.81 ЗК України, ст.7 Закону України

« Про судовий збір», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 його бабусі, ОСОБА_7, право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно :

-земельну частку (пай) ) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в САПТЗТ «Сергіївське», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року №336, що належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, та яку бабуся позивача, ОСОБА_7 успадкувала після смерті ОСОБА_8.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: