Справа № 296/2040/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ТзОВ "Кей-Колект" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "УкрСиббанк", про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ "Кей-Колект" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.07.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 у сумі 80 000 доларів США на строк до 17.07.2018 року.

Відповідно до п.1.3.1 договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15% річних за час фактичного користування кредитом. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від вказаної в п.1.3.1 договору, тобто у розмірі 30,00%. Нарахування подвоєної процентної ставки починається з наступного дня після несплати або неповної сплати платежу, встановленого в договорі.

Згідно умов договору ОСОБА_1 зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом та проценти шляхом сплати платежів у відповідності до графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору, на поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий у банку.

Відповідно до п.1.5 договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок НОМЕР_1. Банк виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, однак, ОСОБА_1 всупереч умов договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17.07.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №217976 від 17.07.2008 року, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобов'язань.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17.07.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №218050 від 17.07.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобов'язань.

12.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" уклали договір факторингу №1, за умовами якого право вимоги кредитної заборгованості банку до ОСОБА_1 за кредитними договором та до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за договорами поруки відступлені ТОВ "Кей-Колект". На виконання договору факторингу №1 складено акт приймання-передачі прав вимог від 12.12.2011 року.

У зв'язку із порушенням зобов'язання за кредитним договором виникла прострочена заборгованість ОСОБА_1, яка станом на 19.10.2012 року складає 56 516,74 дол. США, що еквівалентно 451 738,30 грн., складається з наступного: 40 000 дол. США - заборгованість по кредиту, що еквівалентно 319 720,00 грн. та 16 516,74 дол. США - заборгованість за відсотками, що еквівалентно 132 018,30 грн..

Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просить стягнути солідарно на користь ТОВ "Кей-Колект" з відповідачів заборгованість за кредитним договором №0 від 17.07.2008 року в розмірі 56 516,74 доларів США, що станом на 18.03.2015 року у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1 316 685,45 грн. (а.с.270-271). Також пояснив, що протягом розгляду справи позивач намагався вирішити спір з відповідачами, у тому числі шляхом продажу заставного майна, однак, ПАТ "УкрСиббанк" не погодило зняти заборону на відчуження майна. Розрахунок розміру заборгованості був переданий позивачеві ПАТ "УкрСиббанк", а тому про часткове погашення відповідачем заборгованості позивачу невідомо. Не заперечує, що відповідачів не повідомляли про зміну кредитора. Надав письмові пояснення (а.с.273-276) і підтвердив, що позивач не має ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями, тому заборгованість має бути стягнута на користь ТОВ "Кей-Колект", однак, отримувачем коштів буде ПАТ "УкрСиббанк".

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги у валюті, однак, позивач не має відповідних ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями. Вважає, що оскільки кредитний договір укладено з відповідачем як з фізичною особою, а не суб'єктом господарювання, тому щодо неї не міг укладатися договір факторингу. Також всупереч вимог п.3.5 договору факторингу боржника не було повідомлено про відступлення прав вимоги та про існування договору факторингу відповідач дізналася з позовної заяви. Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач отримувала повідомлення про зміну процентної ставки та доказів на підтвердження суми боргу з врахуванням того, що нею було сплачено ПАТ "УкрСиббанк" у 2008 році - 2016,67 доларів США, у 2009 році - 2830,33 доларів США, у 2010 році - 300,00 доларів США, у 2011 році - 2100,00 доларів США, у 2012 році - 3400,00 доларів США, у 2013 році - 2400,00 доларів США. Вважає вимоги до поручителів також безпідставними, оскільки ПАТ "УкрСиббанк" направляло їм вимоги про погашення заборгованості ще 04.06.2009 року.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оскільки позивач визнав відсутність у нього відповідних ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями, тому позовні вимоги є безпідставними.

Також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду письмові заперечення (а.с.130-133), відповідно до яких вважають, що, укладаючи договори поруки, дали згоду бути поручителями на умовах, передбачених договором про надання споживчого кредиту, тобто, з процентною ставкою 15% річних. Однак, банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку за договором на 18 %, що має наслідком збільшення розміру зобов'язань по договору поруки. Крім того, на адресу поручителів ПАТ "Укрсиббанк" направило вимоги про дострокове виконання поручителями вимог по кредитному договору на протязі 30 календарних днів з моменту отримання вимоги шляхом сплати всього кредиту та нарахованих відсотків. У вказаний строк умови кредитного договору не було виконано, однак, позов до поручителів пред'явлено лише 26.02.2013 року, тобто, після встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "УкрСиббанк" у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що 17.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 80 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 17.07.2018 року (а.с.6-12). Згідно умов договору боржник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом та проценти шляхом сплати платежів у відповідності до графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору, на поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий у банку.

Зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту забезпечено договором поруки №217976 від 17.07.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та відповідачем ОСОБА_2 (а.с.13-14), а також договором поруки №218050 від 17.07.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та відповідачем ОСОБА_3 (а.с.15-16).

Відповідно до п.1.3 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п.1.4 відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У підтвердження розміру заборгованості боржника за кредитним договором позивачем надано довідку-розрахунок (а.с.20-21), згідно якої заборгованість станом на 19.10.2012 року складає 56 516,74 дол. США, з яких 40 000 дол. США - заборгованість по кредиту та 16 516,74 дол. США - заборгованість за відсотками.

Відповідно до наданих відповідачем ОСОБА_1 квитанцій (а.с.139-157) нею періодично погашалась заборгованість за кредитним договором шляхом внесення коштів ПАТ "УкрСиббанк" на рахунок НОМЕР_2, починаючи з 2008 року по вересень 2013 року.

12.12.2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" (надалі-клієнт) та ТОВ "Кей-Колект" (надалі-фактор) укладено договір факторингу №1 (а.с.24-28), відповідно до умов якого клієнт зобов'язався передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором.

Як вбачається з витягу додатку №1 до договору факторингу №1 від 12.12.2011 року ТОВ "Кей-Колект" передано право вимоги по договору №0 від 17.07.2008 року (а.с.29).

Згідно положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договором факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.2 ст.1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається з п.3.5 договору факторингу №1 від 12.12.2011 року клієнт зобов'язується за власний рахунок повідомити кожного боржника і гаранта про відступлення прав вимог за формою згідно з додатком 3 до цього договору протягом 30 робочих днів з дати відступлення.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження повідомлення відповідачів належним чином про відступлення права грошової вимоги ТзОВ "Кей-Колект", тому суд приходить до висновку, що посилання позивача на невиконання відповідачами своїх зобов'язань перед новим кредитором є передчасним.

Згідно п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року 14 3021-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Тобто, та обставина, що у позивача відсутні відповідні ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, проти чого не заперечує позивач, свідчить про відсутність права на здійснення відповідних операцій, а твердження позивача про те, що отримувачем заборгованості буде ПАТ "Укрсиббанк" суперечить змісту позовних вимог, оскільки позов пред'явлений не в інтересах ПАТ "Укрсиббанк" і стягнути заборгованість у розмірі 56 516,74 дол. США позивач просить на свою користь.

Крім того, згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з направлених відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як фінансовим поручителям вимог (а.с.134, 280) 04.06.2009 року поручителям банком було направлено письмові вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у 30-тиденний строк. Тобто, ПАТ "Укрсиббанк" у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань відповідно до умов кредитного договору застосував право на повернення кредиту достроково та визнав термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги.

Таким чином, на час укладення договору факторингу, а також звернення позивача до суду строк, в межах якого банк повинен був звернутися до суду з позовом до поручителів сплинув і порука є припиненою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 56 516,74 дол. США.

Керуючись ст.ст.516, 526, 530, 553, 1048-1050, ЦПК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Н. М. Анциборенко