Справа № 461/2570/15 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.О.
Провадження № 22-ц/783/7515/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконними дій державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенню ним 13 лютого 2015 року постанови про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні та про скасування цієї постанови.

Дану ухвалу оскаржив боржник у виконавчому провадженніПублічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилено, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року апелянт зазначає, що дана ухвала є незаконною. Вказує на те, що питання, поставлені державним виконавцем на вирішення спеціалістом, виходять за межі виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження, з чого, на думку апелянта, можна зробити висновок про упереджене ставлення до боржника у даному виконавчому провадженні, приводить до порушення прав боржника та свідчить про перевищення повноважень державним виконавцем під час винесення постанови про призначення спеціаліста.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявилися в судове засідання, зокрема, стягувача ОСОБА_4

Так, відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання(перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Місцем проживання ОСОБА_4 є АДРЕСА_1, однак надіслана за цією адресою судова повістка повернулась з відміткою про повернення у звязку з закінченням терміну зберігання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частинами 1, 2 ст.14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 1 ст.384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенню ним 13 лютого 2015 року постанови про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні та про скасування цієї постанови.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року, визнано дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо підвищення процентної ставки за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 06 серпня 2007 року неправомірними; зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» виконувати умови за цим договором в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 % річних; зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ОСОБА_4 в період з 20 жовтня 2008 року кошти по процентах.

26 грудня 2014 року Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист №2-3229/11 про зобовязання ПАТ «Укрсоцбанк» виконувати умови за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007 року в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13% річних та про зобовязання ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ОСОБА_4 в період з 20 жовтня 2008 року кошти по процентах, який знаходиться на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

13.02.2015 року державний виконавець виніс постанову, якою призначив спеціаліста та поставив йому наступні питання: чи відповідає виконавчому листу визначена боржником заборгованість стягувача перед боржником станом на 22 січня 2015 року в сумі 15549,85 доларів США умовам договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 06 серпня 2007 року в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13% річних з врахуванням зобов'язань ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати на рахунок погашення тіла кредиту проплачені ОСОБА_4 в період з 20 жовтня 2008 року кошти по процентах; якщо ні, то визначити суму заборгованості стягувача перед боржником станом на 22 січня 2015 року відповідно до умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 09 серпня 2007 року в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 % річних з врахуванням зобов'язанням ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ОСОБА_4 20 жовтня 2008 року кошти по процентах.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для зясування та розяснення питань, які виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна субєктів оціночної діяльності субєктів господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд не врахував того, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року банк зобов'язано вчинити певні дії, а питання розміру заборгованості за кредитним договором не було предметом судового розгляду і у резолютивній частині зазначеного рішення та виконавчому листі про це не зазначалося, а тому у державного виконавця не було підстав для поставлення спеціалісту питання з цього приводу.

Крім того, пунктом 8 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Однак, у порушення зазначених положень Закону державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не звернувся до Галицького районного суду м. Львова із заявою про роз'яснення рішення, а натомість 13 лютого 2015 року виніс постанову про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні, поставивши йому питання, які виходять за межі виконавчого документа та повноважень як державного виконавця, так і спеціаліста, що призвело до порушення прав боржника в даному виконавчому провадженні ПАТ «Укрсоцбанк».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення скарги ПАТ «Укрсоцбанк».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенню ним 13 лютого 2015 року постанови про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні №45996202 та скасувати дану постанову державного виконавця.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 243,60 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: