УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що він з відповідачем є братом та сестрою по батьку - ОСОБА_7, який помер у 1995 році.

Бабі сторін - ОСОБА_8 на праві власності належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на вищевказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами.

Інших спадкоємців померлої ОСОБА_8 окрім сторін немає.

Сторони у визначений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Позивач зазначав про те, що до дня смерті ОСОБА_8 він та його мати дбали про бабу, допомагали їй та доглядали останню.

Відповідач не спілкувалась з ОСОБА_8, яка була похилого віку та знаходилась у безпорадному стані, не надавала їй будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, не цікавилась її життям та здоров'ям, не приймала участі у похованні, маючи таку можливість.

Враховуючи викладене, позивач просив усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_8

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 вересня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2013 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Усунуто ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах касаційної скарги, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено перебування померлої ОСОБА_8 по день смерті у безпорадному стані та потребування останньою сторонньої допомоги. Крім того, не надано доказів умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві та можливості надавати таку допомогу.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив із того, що протягом 2010-2013 років ОСОБА_8 декілька разів перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з діагнозами: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба другого ступеню з порушенням мозкового кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти та венозних артерій, облітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок, дисфункціоляторна енцефалопатія другого ступеня, та у зв'язку з поганим станом здоров'я потребувала сторонньої допомоги, яку відповідач, маючи таку можливість, не надавала, тому дійшов висновку про усунення відповідача від права на спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є братом та сестрою по батьку - ОСОБА_7, який помер у 1995 році.

Бабі сторін - ОСОБА_8 на праві власності належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Спадкоємцями п'ятої черги після померлої ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Інших спадкоємців померлої ОСОБА_8 окрім сторін немає.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визначений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та роз'яснень вказаного Пленуму Верховного Суду України випливає, що суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги та можливість надавати таку допомогу, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

У матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_8 по день смерті у безпорадному стані, у зв'язку з похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, та потребування останньою сторонньої допомоги.

З огляду на викладене суд першої інстанції, посилаючись на те, що позивачем не доведено перебування померлої ОСОБА_8 по день смерті у безпорадному стані та потребування останньою сторонньої допомоги, умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві та можливості надавати таку допомогу, тому дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, на вищевказані обставини справи та роз'яснення Пленуму уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_8 перебувала у безпорадному стані, зумовленому похилим віком та хворобою, у зв'язку з чим потребувала сторонньої допомоги, постійного догляду, матеріальної допомоги та моральної підтримки, від надання якої відповідач як онука спадкоємця умисно ухилялась, тому відповідач підлягає усуненню від права на спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Врахуванням наведене та те, що апеляційний суд помилково скасував правильне та законне рішення суду першої інстанції, оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 вересня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.О. Савченко