Справа № 464/9623/14-ц
пр.№ 2/464/391/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі : головуючої-судді Бойко О.М.

при секретарі Качарабі П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,3 кв.м. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 березня 1990 року Ленінським районним судом м. Львова задоволено позовну заяву Ленінського райвиконкому до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання ордеру на квартиру АДРЕСА_2 недійсним та переселення даних громадян з кв.АДРЕСА_2 в кв.АДРЕСА_1, на яку останнім видано ордер. На підставі вказаного рішення суду 13.07.2004 року ВДВС Галицького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження. У 2004 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою про визнання права власності на житло кв.АДРЕСА_2. З метою забезпечення позову, ухвалою від 10.12.2004 року накладено заборону ВДВС Галицького РУЮ м.Львова проводити дії по виселенню ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кв.АДРЕСА_2. 27.12.2004 року виконавче провадження зупинено. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.05.2007 року визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, право користування квартирою АДРЕСА_2. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.02.2008 року визнано укладеною мирова угода між ОСОБА_11 представником ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та Львівською міською радою і Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради, згідно якої: Львівська міська рада та Сихівська районна адміністрація зобов'язуються видати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ордер на заселення кв.АДРЕСА_2,; Сихівська районна адміністрація зобов'язується укласти договір найму на вказану квартиру. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовляються від права користування кв.АДРЕСА_1. Однак, через 8 місяців після затвердження мировоі угоди квартира АДРЕСА_1, від права користування якою зобов'язані були відмовитися позивачі, належала на праві приватної власності ОСОБА_13 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2008 року. Відповідно до листа ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.06.2011 року № 6028, станом на 22,06.2011 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2009 року). Відтак, виконання пункту мирової угоди щодо відмови від права користування кв.АДРЕСА_1 на сьогоднішній день неможливе, у зв'язку із тим, що майно перебуває у чужому незаконному володінні, так як зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3, яку вона придбала в ОСОБА_2, який в свою чергу заволодів нею на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2008 яке в подальшому скасоване рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2013 року. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічнім змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у їхній відсутності, на підставі наявних доказів.

Треті особи в судове засідання не з'вились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з положеннями ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Львова від 01 березня 1990 року задоволено позов Ленінського райвиконкому до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання ордеру на квартиру АДРЕСА_2 недійсним та переселення даних громадян з квартири АДРЕСА_2 в квартиру АДРЕСА_1, на яку останнім видано ордер.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.05.2007 року визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, право користування квартирою АДРЕСА_2. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.02.2008 року визнано укладеною мирова угода між ОСОБА_11 представником ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та Львівською міською радою і Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради, згідно якої: Львівська міська рада та Сихівська районна адміністрація зобов'язуються видати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ордер на заселення квартири АДРЕСА_2,; Сихівська районна адміністрація зобов'язується укласти договір найму на вказану квартиру. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовляються від права користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 02.10.2008р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_14 та визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ними дійсним, визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру та зобов»язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» здійснити реєстрацію такого права. На підставі вказаного рішення суду право власності на таку квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 . 22.12.2008р. останній відчужив зазначену квартиру, уклавши договір купівлі-продажу із ОСОБА_15, який в подальшому, 12.02.2009р. продав зазначену квартиру ОСОБА_3, за якою і зареєстровано на даний час право власності на спірну квартиру, що стверджується довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 06.07.2011 року № 6204.

Однак, рішенням апеляційного суду Львівської області від 28.11.2013 року рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 02.10.2008р. скованого та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_14 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до роз»яснень, що містить п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду судових справи про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

З огляду на те, що рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 02.10.2008р., яке стало підставою реєстрації за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 скасовано рішенням апеляційного суду Львівської області від 28.11.2013 р. останній не мав права на розпорядження нею.

Враховуючи те, що до реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2, така перебувала у комунальній власності територіальної громади м.Львова та вибула із володіння власника не з його волі, оскільки Львівська міська рада не залучалась до участі у розгляді справи Дрогобицьким міськрайонним судом, у якій було ухвалено рішення про визнання права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру, а також те, що вказане рішення скасовано, суд приходить до висновку про наявність підстав передбачених ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України для витребування вказаної квартири від ОСОБА_3, незважаючи на те, що остання є добросовісним набувачем, оскільки на час придбання майна могла не знати про те, що таке придбане у особи, яка не мала права його відчужувати.

Зважаючи на зазначені обставини, суд вважає, що позов слід задоволити та витребувати із чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

На підставі ст.387, 388, 392 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,3 кв.м., яка належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Львова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча: