АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/7591/15-ц Головуючий суддя І інстанції
Провадження № 22-ц/790/7550/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

17.03.2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати недійсними договір поруки № 106559, укладений 05 квітня 2007 році між її чоловіком ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 послалася на те, що 21 лютого 2015 року вона, з позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк», в якій банк просить солідарно стягнути з боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_6 прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 616345,71 грн., заборгованість за відсотками 8388,69 грн., пеню за прострочення погашення кредиту в сумі 4958,69 грн., а також пеню за прострочення погашення відсотків у розмірі 3430 грн., дізналась про існування договору поруки № 106559 від 05 квітня 2007 року. Оскільки зазначений договір поруки її чоловіком ОСОБА_6 було укладено без її відома і вона не давала своєї згоди, то вказаний договір поруки внаслідок порушення ст. 65 СК України підлягає визнанню недійсним, відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник відповідача Ляпун І.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що в даному випадку ОСОБА_6 укладено договір поруки, для укладання якого за законом згода дружини не потрібна, оскільки в такому правочині він діє від свого імені і не розпоряджається спільним сумісним майном подружжя.

Третя особа ОСОБА_6 повторно за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та визнати недійсним договір поруки № 106559 від 05.04.2007 року укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та поручителем ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу відповідно до ст. 305 ЦПК України за відсутності всіх учасників судового засідання, які належним чином були повідомлені, але в судове засідання з невідомих причин не з'явилися і своїх представників не направили, згідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та розглянутого судом першої інстанції позову, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обов'язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 106559, за яким ОСОБА_6 поручився перед ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення № 681 філії ПАТ «УкрСиббанк» за невиконання ОСОБА_7 усіх зобов'язань, взятих за договором споживчого кредиту № 0 від 05.04.2007 р. В разі невиконання боржником умов кредитного договору, ОСОБА_6 буде відповідати своїм майном.

За змістом цього договору його укладено ОСОБА_6 не в інтересах своєї сім'ї, а в інтересах сторонньої особи - ОСОБА_7

Згідно зі ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд вказав на недоведеність заявлених у позові підстав і при цьому послався на правову позицію, яка викладена у п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно до якої поруки є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Аналогічну правову позицію у спорі про визнання договору поруки з таких же підстав, викладено в постанові Верховного суду України від 12 вересня 2012 року по справі № 6-88цс12.

Оскільки договір поруки було укладено ОСОБА_6 не в інтересах сім'ї, тому відповідно до вказаної норми матеріального права він не породжує для його дружини ОСОБА_4 ніяких обов'язків, а за зобов'язаннями ОСОБА_7 за цим договором стягнення може бути накладено лише на його особисте майно.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, який відповідає наведеним нормам матеріального права, про відсутність передбачених законом підстав для визнання договору поруки недійсним у зв'язку з відсутністю згоди на його укладення дружини. При цьому у районного суду не було підстав для відступу від вищевказаної правової позиції ВС України.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростовують, тому апеляційний суд з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: