Справа № 462/7059/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 червня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договору підряду та визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ФОП ОСОБА_3 і ПАТ «Альфа-Банк» про розірвання договору підряду № ВМ-652L від 13.07.2014 року і визнання недійсним кредитного договору № 401633535 від 13.07.2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.07.2014 року уклала договір побутового підряду № ВМ-652L з ФОП ОСОБА_3 на виготовлення віконних конструкцій. Пунктом 3.2. вказаного договору передбачено, що виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 31 робочого дня з моменту укладання договору. У випадку, якщо вироби мають не стандартну комплектацію, строк передачі у власність збільшується на 20 днів. Строк виконання договору минув, вона неодноразово намагалася зв'язатись з виконавцем ФОП ОСОБА_3, однак його офіс за адресою м.Львів, пл.Кн. Святослава, 11 постійно закритий, на зв'язок виконавець не виходить, тому зрозуміла, що виконавець взагалі не збирається виконувати умови договору підряду та виготовити склопакети. З огляду на наведене, посилаючись на положення ст.867 ЦК України, просить даний договір підряду розірвати. Крім того, при підписанні вказаного договору підряду ФОП ОСОБА_3 переконав її підписати кредитний договір №401633535 від 13.07.2014 року про те, що їй надається кредит в сумі 20000 грн. Однак, по вказаному кредитному договору вона ніяких коштів не отримувала. В п. 2.5 вказаного кредитного договору зазначено, що кредит надається позичальнику для оплати товару згідно з переліком, що вказаний в специфікації № 401633535, або листі-гарантії до договору, проте таких додатків до договору вона не отримувала. Також вказує, що договір складений нечитабельним текстом, що позбавило її можливості ознайомитись зі змістом і умовами договору.

В судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, та доповнили, що ФОП ОСОБА_3 в своєму офісі під впливом обману вмовив ОСОБА_1 підписати оскаржуваний кредитний договір, не давши їй можливості ознайомитись зі змістом такого. При цьому, перед укладенням договору їй було роз'яснено лише умови договору підряду, в той же час, про те, що на оплату виконаних робіт їй пропонується взяти кредит в банку, і що отримані в кредит кошти будуть перераховані на поточний рахунок сторонньої особи ФОП ОСОБА_4, її ніхто не повідомив. Їй було надано для підписання договір підряду та інші документи, при цьому без надання можливості детального вивчення цих документів. Представник банку при підписанні документів був відсутній. Зазначили також, що позивач хворіє на онкологічне захворювання, в результаті якого в неї різко погіршився зір, тому вона не могла прочитати та належним чином ознайомитися з текстом документів, які підписувала. Тому вважають, що внаслідок введення ОСОБА_1 в оману щодо істотних умов договору були порушені її права як споживача. Просять позов задовольнити.

Відповідач ФОП ОСОБА_3, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик в газеті «Урядовий кур'єр», в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, причин неявки суду не повідомив.

Відповідач ПАТ «Альфа-Банк», будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, натомість представник ОСОБА_5 представив заяву про розгляд справи за його відсутності. Також цим представником надано суду письмові заперечення проти позову, згідно яких підстав для визнання недійсним кредитного договору від № 401633535 від 13.07.2014 року немає, оскільки такий підписаний позивачкою, містить у собі детальні умови надання кредиту та виконання боржником кредитних зобов'язань. Факт його підписання свідчить про те, що позивач була детально ознайомлене з умовами договору, з ними погоджувалася. Тому немає підстав вважати, що її було введено в оману з приводу істотних умов договору. На момент укладення договору були дотримані умови передбачені ст.203 ЦК України.

Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Судом встановлено, що 13.07.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 в офісі останнього, що розташовувався на пл.Князя Святослава, 11 у м. Львові, був укладений договір побутового підряду (індивідуальний номер замовлення ВМ - 652 L), відповідно до умов якого виконавець ФОП ОСОБА_3 зобов'язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ОСОБА_1 ПВХ конструкцій, а замовник оплатити вартість виробів в розмірі 20000 грн. При цьому, після оплати повної вартості виробів замовником, виконавець зобов'язався передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 31 робочого дня з моменту укладення договору на виготовлення та передачу у власність віконних конструкцій.

Крім того, в цей же день - 13.07.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 401633535, згідно якого сторони домовилися про надання банком позичальнику ОСОБА_1 споживчого кредиту на суму 20000 грн. під 0,01% річних в термін погашення кредиту до 14.07.2016 року для оплати товарів, оплати страхового платежу та оплати комісійної винагороди банку. При цьому відповідно до п.п. «а» п. 2.5 договору визначено, що оплата товарів здійснюється згідно переліку вказаному у специфікації №401633535 від 13.07.2014 року або листі-гарантії до цього договору від 13.07.2014 року у загальній сумі 18000 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_6

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За приписами ч.І ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання договору, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати відшкодування шкоди, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання обов'язків за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у встановлений строк не являється можливим; якщо значна частина об'єму послуг або робіт (більш ніж 70% загального об'єму) вже виконана, споживач має право розірвати договір лише відносно частини послуг чи робіт, що відбулися.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у зазначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконання (ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Як встановлено судом, з боку відповідача ФОП ОСОБА_3 зобов'язання за договором - роботи по виготовленню та передачу ПВХ конструкцій не виконані. Згідно пояснень позивача, ОСОБА_3 взагалі не мав наміру поставляти товар та виконувати роботу передбачену договором, оскільки, коли вона за певний час повернулась до його офісу на пл.Князя Святослава, 11 у м.Львові, приміщення було закрите, місцезнаходження ОСОБА_3 встановити не вдалося.

Між тим, в ході судового розгляду встановлено, що правоохоронними органами здійснюється кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, що полягає у вчиненні шахрайських дій, в тому числі при укладенні договору (індивідуальний номер замовлення ВМ - 652 L) від 13.07.2014 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір побутового підряду (індивідуальний номер замовлення ВМ - 652 L) від 13.07.2014 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_3 слід розірвати.

Також позивач, звертаючись з даним позовом до суду, посилається на те, що в момент укладення кредитного договору № 401633535 від 13.07.2014 року були порушені її права споживача, оскільки її було введено в оману з приводу істотних умов договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Крім цього, положеннями ч.1 ст.230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має обман щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та судової практики Верховного Суду України з зазначеної категорії справ, при вчиненні правочину під впливом обману, формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Спонукати потерпілого до вчинення правочину повинні не будь-які треті особи, як це має бути при помилці, а саме друга сторона правочину. Друга сторона правочину може спонукати потерпілого до вчинення правочину як безпосередньо, так і через третіх осіб. Головне, щоб цей вплив чинився на потерпілого з відома або на прохання другої сторони правочину. Якщо обман здійснено третьою стороною за власною ініціативою, підстав для визначення правочину недійсним немає, крім випадків коли третя особа була представником сторони правочину при його вчиненні.

В ході розгляду справи судом безспірно встановлено, що оспорюваний кредитний договір № 401633535 від 13.07.2014 року укладався в один день з договором (індивідуальний номер замовлення ВМ - 652 L) в приміщенні офісу ФОП ОСОБА_3

Крім цього встановлено, і дані обставини не заперечені жодними доказами відповідачем ПАТ «Альфа-Банк», що в момент укладення договору про надання споживчого кредиту, представник банку присутній не був, такий договір представлявся позивачу для підписання разом з іншими документами стороною за договором побутового підряду. Жодних відомостей про виконання вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо попереднього письмового роз'яснення позивачці умов Кредитного договору, відповідачем суду не представлено.

Зі змісту вказаних правочинів є очевидним, що метою укладення договору про надання споживчого кредиту, позивачу була запропонована оплата матеріалів та послуг з виготовлення конструкцій ПВХ ФОП ОСОБА_3 В той же час, як вбачається із змісту кредитного договору, вигодонабувачем за цим договором являється інша фізична особа підприємець - ОСОБА_6

За наведених обставин суд надає віри поясненням позивача про те, що на момент укладення договорів 13.07.2014 року її не було повідомлено про істотні умови кредитного договору, і з його змістом вона не мала можливості ознайомитися, оскільки на час його підписання представник банку був відсутній, договір укладався пакетом разом з іншим договором побутового підряду в приміщенні офісу ФОП ОСОБА_3, відомостей про письмове ознайомлення позивача із умовами договору відповідачем не представлено. Також, за наслідком укладення договорів жодного товару нею придбано та отримано не було, кредитні кошти були перераховані банком на рахунок сторонньої особи, яка не була стороною договору індивідуального замовлення.

Крім цього, як вказала позивач у судовому засіданні в момент підписання договору споживчого кредиту вона не усвідомлювала того факту, що укладає договір із банком, оскільки представник банку був відсутній, а сторона за договором побутового підряду її запевнила, що нею укладається договір про виготовлення конструкцій ПВХ з розстрочкою оплати їх вартості, а не отримання повної суми в кредит.

З врахуванням наведенного суд приходить до переконання, що внаслідок недобросовісних дій сторони за договором (індивідуальний номер замовлення ВМ - 652 L) від 13.07.2014 року, які полягали у тому, що не будучи представником ПАТ «Альфа-Банк», але володіючи без відповідних повноважень примірником кредитного договору № 401633535, нею не було надано позивачу можливості ознайомитися з договором, одночасно надано неправдиву та неповну інформацію про правову природу правочину, зміст прав та обов'язків, що виникали у позивача після укладення такого правочину, і в такий спосіб, шляхом обману, у позивача було недобросовісно сформовано внутрішню волю до укладення оспорюваного правочину, а тому в цій частині позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання недійсним кредитного договору.

В силу ст.88 ЦПК України з кожного із відповідачів на користь держави підлягає стягненню по 121,80 грн. судового збору, оскільки позивач згідно за п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

Також слід стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати в розмірі 420 грн., пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик цього відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати договір побутового підряду (індивідуальний номер замовлення ВМ - 652 L) від 13.07.2014 року на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Визнати недійсним кредитний договір № 401633535 від 13.07.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк».

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 і Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» по 121,80 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 420 грн. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.