УХВАЛА

18 грудня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного нотаріуса КМНО Нікольської-Пукас Анни Володимирівни, ОСОБА_5 про визнання нотаріальних дій і фактів бездіяльності приватного нотаріуса та здійснених правопорушень в процесі підготовки, відкриття й провадження спадкової справи і щодо неповнолітніх дітей-спадкоємців, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII (далі - Закон № 3425XII) передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

При цьому, Закон № 3425-XII поділяє об'єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи:

- нотаріальні дії;

- відмова у вчиненні нотаріальних дій;

- нотаріальні акти.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Поняття «нотаріальний акт» є значно ширшим за поняття «нотаріальна дія» і являє собою будь-яку дію, що є складовою частиною нотаріальної діяльності і вчиняється нотаріусом у межах виконання власних повноважень.

Наприклад, у разі заведення спадкової справи нотаріусом у порушення вимог щодо належного місця її заведення, що саме по собі не є вчиненням нотаріальної дії, заінтересований спадкоємець має право оскаржити цей нотаріальний акт у судовому порядку і визнати його недійсним як такий, що вчинено з порушеннями.

Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону № 3425-XII, де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону № 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону № 3425-XII, не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону № 3425-XII відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В свою чергу, позивачами не зазначено, які конкретно нотаріальні дії чи відмова у їх вчиненні або нотаріальні акти оскаржуються ними в судовому порядку в рамках цивільного судочинства.

В чому полягає предмет позову позивачами не зазначено.

Суд акцентує увагу позивачів на необхідності суворого дотримання вимог ст.119 ЦПК України, зокрема, п.5 та п.6 ч.2, згідно яких саме позивач зобов`язаний викласти обставини на підтвердження своїх позовних вимог та зазначити докази.

Між тим, сам зміст позову полягає у посиланні на ті чи інші положення різноманітних витягів як із Основного Закону, так і різноманітних підзаконних нормативно-правових актів.

Також, позивачі жодним чином не викладають всупереч п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України зміст позовних вимог до відповідача ОСОБА_5

Крім того, позивачами не дотримані вимоги ст.120 ЦПК України, згідно яким позивачі повинні додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного нотаріуса КМНО Нікольської-Пукас Анни Володимирівни, ОСОБА_5 про визнання нотаріальних дій і фактів бездіяльності приватного нотаріуса та здійснених правопорушень в процесі підготовки, відкриття й провадження спадкової справи і щодо неповнолітніх дітей-спадкоємців, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк