Справа № 487/7512/15-ц
Провадження № 2-к/487/3/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Разумовська О.Г., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Зеленодольського міського суду Республіки Татарстан, Російська Федерація від 27.05.2011, про внесення змін до актового запису, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, шляхом виправлення відомостей, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2015 року на адресу суду від Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшло вищезазначене клопотання.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином згідно діючого законодавства, причину неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, згідно діючого законодавства. Суду надав заяву, в якій повідомляє, що заперечень щодо виконання вищевказаного клопотання не має, справу просить розглянути за його відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2011 року в м. Зеленодольськ суддею Зеленодольського міського суду Республіки Татарстан постановлено рішення про встановлення неправильності в актовому записі про шлюб №2665 від 12 листопада 1957 року, складеного відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та внести в нього виправлення, встановивши в графі: «він»: ОСОБА_1, в графі «місце народження»: місто Донецьк, в графі «вона»: ОСОБА_2.

Рішення набрало законної сили 7 червня 2011 року та раніше на території України не виконувалось.

З тексту рішення вбачається, що воно не потребує в подальшому примусового виконання в Україні.

В пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 12 Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України вказується на те, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Статтею 399 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципами взаємності.

Стаття 400 ч.1 ЦПК України вказує, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 392-394 ЦПК України для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених главою 2 Розділу VIII ЦПК України.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 12 Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України передбачено, що згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорювання чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим, тощо), які постановлені однією з Договірних сторін набрали законної сили, визнаються на територіях інших сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в непередбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

На підставі ст. 1 Конвенції про правову допомогу у правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22 січня 1993 року, яку підписано як зі сторони України так і зі сторони Російської Федерації, встановлено, що громадяни кожної зі сторін, що підписали вказану домовленість користуються на території всіх інших домовлених сторін у відношенні особистих і майнових прав таким правовим захистом, як і власні громадяни даної країни сторони, що уклала угоду.

Згідно статті 51 Конвенції про правову допомогу у правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22 січня 1993 року, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань.

Розглянувши подані документи, суд приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню на підставі ст. 399 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 399-401, 208-218 ЦПК України, ст.ст. 1, 51 Конвенції про правову допомогу у правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999 року, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Зеленодольського міського суду Республіки Татарстан, Російська Федерація від 27.05.2011, про внесення змін до актового запису, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, шляхом виправлення відомостей задовольнити.

Визнати на території України рішення Зеленодольського міського суду Республіка Татарстан Російська Федерація від 27 травня 2011 року №2-2286 про внесення змін до актового запису про шлюб №2665 від 12 листопада 1957 року, складений міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та внести в нього виправлення, встановивши в графі: «він»: ОСОБА_1, в графі «місце народження»: місто Донецьк, в графі «вона»: ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої була постановлена ухвала, має право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Заводського районного суду

міста Миколаєва О.Г. Разумовська