Справа № 345/2236/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2437/2015
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

24 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено.

ОСОБА_3 оскаржила це рішення в апеляційному порядку. На думку апелянта, суду першої інстанції було відомо, що в шестимісячний строк після смерті батьків вона знаходилася в Республіці Білорусь на роботі і не мала відпустки, а тому не мала змоги прибути в м. Калуш для оформлення своїх спадкових прав відповідно до ст. ст. 1221, 1269 ЦК України. ОСОБА_3 з посиланням на Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначила, поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є перебування спадкоємця тривалий час за межами України, що, на думку апелянта, було нею доведено. Позивач вказує, що судом не враховано, що код платника податків в Україні їй присвоєно лише 03.03.2015. Крім того, апелянт вважає, що судом не враховано моральний аспект справи, зокрема те, що на її утриманню в останні роки життя перебувала мати, а також брат - батько відповідача і вона надавала кошти на утримання спадкового майна - квартири по АДРЕСА_1. Сама відповідач, зі слів ОСОБА_3, з померлими бабусею та дідусем, а також зі своїм батьком в останні роки його життя не спілкувалася.

Просить рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити по суті заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечила з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 відповідно до копії Свідоцтва про смерть від 04.05.2009, виданого ВК Берестовицького району Республіка Білорусь (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 10.12.2009 (а.с. 6).

Померлі були батьками позивача згідно копії Свідоцтва про народження (а.с. 9).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 були його діти: дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_11 Останній прийняв спадщину, оскільки, проживав разом зі спадкодавцем відповідно до Довідки № 551 від 09.04.2015 Комунального підприємства «ЖЕО № 1» (а.с. 53).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 26.02.2015 (а.с. 7). Його спадкоємцем є дочка - відповідач по справі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час смерті батька була неповнолітньою (а.с. 25).

Позивач ОСОБА_3 є громадянкою Республіки Білорусь згідно копії паспортних даних (а.с. 13).

Згідно повідомлення Державного нотаріуса Калуської міської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 у встановлений законом строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не оформив своїх спадкових прав (а.с. 8).

З копії трудової книжки позивача (а.с. 10) вбачається що, вона з 01.01.2005 по 31.12.2013 працювала в транспортній інспекції Міністерства транспорту і комунікацій Республіка Білорусь. Чергова щорічна відпустка в період з грудня 2009 по жовтень 2010 їй не надавалась (а.с. 51).

Відповідно до Виписки № 392 з медичних документів ОСОБА_3 знаходилась на

стаціонарному лікуванні з 18.12.2013 по 5.01.2014, з 16.04.2014 по 03.05.2014, з 01.09.2014 по 16.09.2014, з 10.12.2014 по 17.12.2014 (а.с. 12).

Приписами ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України визначено строк для прийняття спадщини - шість місяців з дня її відкриття. Наслідком пропущення зазначеного строку, відповідно до ст. 1272 ЦК України, є неприйняття спадщини спадкоємцем. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У положеннях п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи вищенаведені норми, а також обставини, на які посилався позивач (проживання в іншій державі, зайнятість на державній роботі, перебування на стаціонарному лікуванні, відсутність ідентифікаційного коду), дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість розцінювати їх як об'єктивні, непереборні та істотні труднощі, що перешкоджали позивачу вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батьків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини, вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б могли свідчити про існування у позивача об'єктивних, непереборних та істотних перешкод для прибуття в Україну чи направлення поштою заяви про прийняття спадщини, після смерті батьків.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко