У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносов М.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2014 року між нею та банком було укладено договір НОМЕР_1 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Перший». Згідно договору банк прийняв у неї грошові кошти на депозитний рахунок у розмірі 32 321,17 євро терміном на 3 місяці. З метою виконання цього договору відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок НОМЕР_1 та рахунок НОМЕР_2 для загального обліку сумарних зобов'язань, а позивач вніс на депозитний рахунок шляхом перерахування з поточного рахунку НОМЕР_3 кошти у розмірі 32 321,17 євро, що підтверджується квитанцією від 19 листопада 2014 року № 4562. Відповідно до умов депозитного договору днем повернення депозиту було визначено 19 лютого 2015 року.

12 травня 2015 року позивачка отримала від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за її вкладом в сумі 200 тис. грн. Позивач просила стягнути з відповідача банківський вклад (депозит) у розмірі 32 918,89 євро з рахунку НОМЕР_1.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 банківський вклад по договору НОМЕР_1 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Перший» від 19 листопада 2014 року у розмірі 32 918,89 євро з рахунку НОМЕР_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За змістом статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, як зазначено у ст. 1060 ЦК України, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Таким чином, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Дем'яносов