У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про скасування частини рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, в якому просили скасувати пункт 30 рішення № 964 виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих від 7 вересня 1954 року «Про результати обміру земель по будівельним кварталам міста Херсона» в частині залишення у тимчасовому користуванні землекористувача по АДРЕСА_1, 89 кв.м земельної ділянки, вважаючи площу земельної ділянки залишеної у тимчасовому користуванні землекористувача 491,7 кв.м.

Позов мотивовано тим, що позивачі є співвласниками будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки при ньому, треті особи є власниками сусіднього домоволодіння НОМЕР_1 по цій же вулиці, певний час позивачі здійснювали доступ до свого домоволодіння використовуючи проїзд, який проходить уздовж їх земельних ділянок і займає фактичну площу 89 кв.м. Разом з тим, ОСОБА_8 було встановлено металеві ворота при вході на спірну земельну ділянку та перекрито вільний доступ позивачам до неї та, відповідно, до належних їм земельних ділянок. Треті особи мають право користування спірною земельною ділянкою на підставі пункту 30 рішення № 964 виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих від 7 вересня 1954 року «Про результати обміру земель по будівельним кварталам міста Херсона», яким ця земельна ділянка залишена у тимчасовому користуванні землекористувача по АДРЕСА_1 (на даний час НОМЕР_1), правонаступником якого є треті особи. Посилаючись на незаконність вказаного пункту рішення позивачі звернулися до суду про його скасування.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивачі, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просять їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачами не доведено, що на момент виникнення обставин, зазначених в позові вони мали право користування земельною ділянкою площею 89 кв.м. Також не доведено наявність права користування даною земельною ділянкою у попередніх власників домоволодіння, правонаступниками яких вони є. Наданий план, складений землеміром Херсонського міського відділу комунального господарства від 2 липня 1930 року не є правовстановлюючим документом і не є таким, що перешкоджає прийняттю оспорюваного рішення за земельним законодавством, яке існувало на той час. Позивачі не надали доказів того, що між ними та власниками домоволодіння НОМЕР_1 було визначено певний порядок користування земельною ділянкою площею 89 кв.м.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку щодо недоведеності факту порушення прав позивачів оспорюваним ними рішенням на момент його прийняття.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі ухвали Суворовського суду м. Херсона від 13 грудня1995 року ОСОБА_5 є власником 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 квітня 2006 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0392 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

За договором довічного утримання від 17 грудня 2005 року, ОСОБА_10 передав у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у рівних частках кожному належні йому 56/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель і споруд, розташованих у АДРЕСА_2, а також земельну ділянку площею 0,0164 га.

ОСОБА_8 є власником домоволодіння НОМЕР_1 по вул. Тираспольській м. Херсона на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2004 року.

ОСОБА_9 є власником 84/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 6 квітня 2006 року.

Відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 4 квітня 2005 року та 17 травня 2006 року ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,0379 га і у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0200 га, розташовані по АДРЕСА_2

Рішенням виконавчого комітету Херсонського бюро міської ради депутатів № 964 від 7 вересня 1954 року за домоволодінням АДРЕСА_1, вирішено зареєструвати 910,0 кв.м земельної ділянки, та залишити у тимчасовому користуванні 580,7 кв.м земельної ділянки.

Рішенням виконкому Херсонської міської ради трудящихся від 27 серпня 1958 № 903 домоволодінню АДРЕСА_1 присвоєно порядковий номер НОМЕР_3, а домоволодінню НОМЕР_2 присвоєно НОМЕР_1.

ОСОБА_8, ОСОБА_9 перекрито прохід до земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками позивачів, та через яку вони певний час здійснювали прохід до належних їм домоволодінь.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60, ч. 2 ст. 59 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивачами не доведено, що на момент виникнення обставин, зазначених в позові вони мали право користування земельною ділянкою площею 89 кв.м. Також не доведено наявність права користування даною земельною ділянкою у попередніх власників домоволодіння, правонаступниками яких вони є. Позивачі не надали доказів того, що між ними та власниками домоволодіння НОМЕР_1 було визначено певний порядок користування земельною ділянкою площею 89 кв.м.

З урахуванням наведеного суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про скасувати пункт 30 рішення № 964 виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих від 7 вересня 1954 року.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, а суд апеляційної інстанції при перегляді справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суд

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська