Справа № 464/5091/13 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/81/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Ванівського О.М., Ніткевича А.В.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0007/08.6.10-АРАv від 09.06.2008 року в сумі 81463 грн. 76 коп. та 814 грн. 64 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянти вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликаються на те, що банк не повідомив ОСОБА_2 про продаж заставленого автомобіля та фактичну ціну за якою вона була продана. Також банком не був надісланий графік платежів із зазначенням суми платежів та конкретних строків їх виплати, а відтак зміна розміру щомісячних виплат на повернення кредиту, графіку сплати цих коштів є зміною умов договору.

Також ухвалюючи рішення по справі суд мав врахувати, на думку апелянтів, те, що ПАТ «Банк Форум» на час укладення кредитного договору не мав індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 09.06.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0007/08/6.10-APAv, згідно умов якого (п.1.1.) банк надав позичальнику кредит в сумі 23555,00 доларів США для придбання автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску (а.с.5-7).

Згідно заяви на видачу готівки відповідач отримав зазначені кошти 09.08.2008 року (а.с.9).

Відповідно до п.1.3. зазначеного договору встановлено плату за користування кредитом у розмірі 12,55% за умови страхування згаданого автомобіля по ризиках повного КАСКО.

Як вбачається із п.2.3., 2.7. кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 281,00 долара США та сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, згідно п.1.2. договору, кредитні кошти були надані в термін до 08.06.2015 року (а.с.5).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між сторонами 09.06.2008 року, було укладено договір застави автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.93-94).

Через важке матеріальне становище відповідач 20.02.2009 року та 23.02.2009 року звертався до АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») із заявами про відтермінування сплати «тіла» кредиту та відсотків (а.с.107-108).

У зв'язку із неналежним виконанням умов договору відповідачу 07.12.2009 року було надіслано вимогу про дострокове повернення кредитних коштів та попереджено про можливість банку звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с.184-185).

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому, метою погашення заборгованості, що виникла між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо продажу предмета застави за не менш як 16000,00 доларів США на договірних засадах в добровільному порядку(а.с.35, 48-49, 82-83) згідно актів погодження ціни на автомобіль (а.с.36-37) та передано зазначений автомобіль позивачу (а.с.74).

Крім того, зазначені обставини, згідно пояснень сторін наданих в процесі розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційному суді, визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України.

На виконання досягнутої домовленості, предмет застави - автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, було продано в добровільному порядку (а.с.50, 84-86) за 16000,00 доларів США, а кошти від реалізації такого, за вийнятком витрат позивача на реалізацію автомобіля (а.с.57), були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором №0007/08.6.10-АРАv від 09.06.2008 року (а.с.51-56, 86, 97-99) про що повідомлено відповідача (а.с.58-59).

Згідно матеріалів справи, чого не заперечив і відповідач під час розгляду апеляційної скарги, зараховані добровільного продажу предмета застави кошти, були останніми перерахуваннями відповідача, спрямованими на погашення заборгованості (а.с.47, 97-99).

У зв'язку із подальшим невиконанням умов кредитного договору, 08.02.2012 року, відповідачу було надіслано вимогу про дострокове погашення заборгованості (а.с.10), якої останній не виконав, заборгованості не погасив.

Стверджуючи, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач зазначає, що позивачем надано невірний розрахунок заборгованості, в якому не враховано суми страхових відшкодувань, які перераховувались на його заяви в рахунок погашення заборгованості. При цьому, апелянт ОСОБА_2 вказує, що права подати свій, правильний, розрахунок заборгованості він був позбавлений під час розгляду справи судом першої інстанції. Крім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач на момент видачі кредиту не мав ліцензії на здійснення валютних операцій та те, що строк позовної давності, у зв'язку із надісланням вимоги про дострокове погашення заборгованості від 07.12.2009 року, минув, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Проте, з такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Аргументи апелянтів щодо не зарахування позивачем суми страхового відшкодування в рахунок погашення заборгованості та неврахування таких зарахувань в розрахунку заборгованості колегія суддів відхиляє, оскільки з відповіді ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на запит Сихівського районного суду від 27.03.2014 року №2388-15/3/03/1 вбачається, що 07.04.2010 року страховою компанією було перераховано на розрахунковий рахунок, відкритий на ім'я відповідача у Львівській філії АКБ «Форум» 322,78 грн.. Жодних інших перерахувань коштів страхового відшкодування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0007/08.6.10-АРАv від 09.06.2008 року ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» у 2009-2010 роках не здійснювалось (а.с.144). Крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем вказана сума коштів була 16.04.2010 року зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.242, звор.) у перерахунку в долари США, згідно курсу НБУ станом на день зарахування, що, як перевірено колегією суддів становить 40,71 долара США та відповідає сумі зарахованій згідно розрахунку заборгованості.

Апелянти зазначаючи, що позивачем надано невірний розрахунок заборгованості та те, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач був позбавлений можливості надати вірний розрахунок такої заборгованості, під час розгляду справи апеляційним судом такого розрахунку заборгованості не подали, як не подали, всупереч абз.1 ч.1 ст.60 ЦПК України, і доказів на підтвердження невірності розрахунку заборгованості позивача, а відтак колегія суддів відхиляє такі доводи відповідача та його представника.

Матеріалами справи також спростовуються аргументи апелянтів щодо відсутності у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютою (а.с.128-136).

Щодо твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що позивачем пропущено строк позовної давності у зв'язку із надісланням вимоги про погашення заборгованості від 07.12.2009 року, то колегія суддів відхиляє таке у зв'язку із тим, що термін повернення кредитних коштів визначено до 08.06.2015 року (п.1.2. кредитного договору).

Крім того, строк позовної давності у випадку наявності обов'язку боржника повернути кредит частинами визначається щодо кожного платежу окремо, а тому зважаючи на те, що останній платіж ОСОБА_2 за кредитним договором було здійснено 30.06.2010 року, перший за цією сплатою платіж повинен був би бути здійснений 20.07.2010 року (п.2.3., 2.7. кредитного договору), а позивач звернувся в суд за захистом свого права 28.05.2013 року (а.с.18), колегія суддів вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Про обґрунтованість такого висновку колегії суддів свідчить і правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 29.10.2014 року у справі №6-169цс14.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано вимог матеріального та процесуального права, всебічно та повно встановлено обставини справи та об'єктивно надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, на підставі чого зроблено законні та обґрунтовані висновки, в доводи апеляційної скарги таких не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2014 року залишити без змін.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.Я.Богонюк

Судді: О.М.Ванівський

А.В.Ніткевич