Номер провадження: 22-ц/785/7491/15
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеська залізниця» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеська залізниця» про відшкодування матеріального та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеська залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 15 941, 32 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство «Одеська залізниця» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що ОСОБА_2 разом зі своєю донькою, ОСОБА_3, та малолітньою онукою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішили поїхати у відпустку до Італії.

З цією метою позивачем було заброньовано та оплачено:

- проживання в готелі в Італії з 28 червня 2014 по 12 липня 2014, загальною вартістю 20 170,00 грн.

- три квитки на літак, виліт якого був призначений 28 червня 2014 о 18 годині 00 хвилин з аеропорту Бориспіль (Київ, Україна) до аеропорту Федеріко Філліні (Ріміні, Італія) та з Ріміні до Києва вартістю 12 221 грн.

- проїзні документи №002701, №002702 в дев'ятий вагон, на місця 5 та 7 на 28 червня 2014 о 02 годині 57 хвилин, час прибуття на кінцеву станцію - м. Київ о 12 годин 09 хвилин вартістю - 343,98 грн.

Підставою для звернення до суду з даними вимогами являється незапланована зміна маршруту слідування потягу до місця призначення , що потягло значне запізнення прибуття до кінцевої станції без попереднього попередження пасажирів про такі зміни.

Відповідно встановлених судом обставин справи, які підтверджуються зібраними матеріалами, під час руху потягу до станції Київ ОСОБА_2 звернулась до бригадира (начальника) поїзда - ОСОБА_5, який їй пояснив, що поїзд слідує до станції Котовськ, Одеської області без зупинок, приблизний час прибуття 11 годин 00 хвилин, однак у вказаний час поїзд до станції Котовськ не прибув, тому позивач звернулась до начальника поїзду з вимогою скласти акт зміни маршруту слідування потягу. Згодом позивача було повідомлено, що потяг прибуде до кінцевої станції м. Київ лише о 20 годині 30 хвилин, у зв'язку із чим на станції Слобідка о 14 годині 00 хвилин, позивач , надіючись встигнути на рейс, вимушена була вийти та продовжити свій маршрут до аеропорту Бориспіль за допомогою таксі, вартість якого становила 3 000 грн., однак, таксі прибуло до аеропорту Бориспіль з запізненням на рейс, що вбачається з довідки начальника зміни відділу перевезень авіакомпанії МАУ М. Бистрого, відповідно якої позивач - ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дійсно не вилетіли рейсом PS 5285 Київ- Ріміні 28 червня 2014 року.

У зв'язку із тим, що літаки з Києва до міста Ріміні (Італія) літають лише один раз на тиждень, щосуботи, позивач придбала білети на літак до міста ОСОБА_6 (Італія) на наступний день, тобто на 29 червня 2014 року, загальною вартістю на трьох осіб 11 620,00 гривень, що підтверджується електронними роздруківками бланку замовлення авіаквитків, наявними в матеріалах справи.

Оскільки позивач разом з донькою та онукою прибули до аеропорту Бориспіль 28 червня 2014 року, а виліт до ОСОБА_6 був на наступний день, вона була змушена замовити номер на одну добу у готелі «Бориспіль» загальною вартістю 919,00 грн., що підтверджується копією рахунку та чеку, наявних в матеріалах справи.

Прибувши до Італії до міста ОСОБА_6 позивач замовила таксі для переїзду до міста Ріміні, на що витратила 100 євро, що в еквіваленті за курсом національного банку України складає 1 618,34 гривень, зважаючи на відстань між вказаними населеними пунктами, яка становить 329 км., що підтверджується копією квитанції, наявною в матеріалах справи.

Так, як позивач прибула до готелю, замовленого нею, 29 червня 2014 року, тобто із запізненням, нею були понесені витрати за послуги готелю, які вона не отримувала у розмірі 1 440 грн.

З листа Головного пасажирського управління Державної адміністрації залізничного транспорту України від 18 серпня 2014 року за № ЦК- 21/63 вбачається, що дійсно було змінено маршрут потягу № 210/209, повідомлення позивача про зміну маршруту лише о 10 годині та те, що поїзд слідував до станції Слобідка без зупинок.

Листом № КО- К - 345/НЮ від 30 вересня 2014 року ДП «Одеська залізниця» у задоволенні претензії позивача про відшкодування шкоди відмовлено.

За встановлених обставин, судом було вірно застосовано до правовідносин, що склалися норми ст.. 22, 910, 908, 509 ЦК України, Закони України « Про залізничний транспорт» , « Про транспорт», « Про захист прав споживачів», «Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» на підставі яких встановлено, що позивачу в порушення вищенаведених норм права , не була своєчасно надана інформація про зміну маршруту потягу та прибуття його до кінцевої станції зі значним запізненням, чим завдано матеріальної шкоди відповідачем ДП «Одеська залізниця» на суму 15 941,32 грн., що було підтверджено відповідними письмовими доказами.

Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, судом було вірно застосовано ст. 23 ЦК України, та з урахуванням вимог розумності і справедливості, визначено моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., тому колегія суддів погоджується і з розміром моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміна маршруту потягу відбулася через непередбачувану ситуацію не звільняє відповідача від обов'язку вчасного попередження пасажирів про її виникнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що запізнення позивачки на літак відбулося не з вини відповідача, оскільки вона скористалася послугами таксі, зійшовши з потягу, є неспроможним, так є очевидним факт того, що доїхавши до кінцевої станції Київ о20 годині 30 хвилин, замість 12 години 09 хв., позивач ніяким чином не встигла б на рейс до Реміні , який вилітав 18.00 год.

Доводи апеляційної скарги про незаконне стягнення вартості квитків придбаних на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4 , оскільки вони не являються сторонами по справі, є неспроможними, так, як з матеріалів справи вбачається, що саме позивач являлась спонсором поїздки своєї доньки та онуки.

Тому, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Одеська залізниця» суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Розглядаючи вказаний спір, суд повно та всебічно з'ясував всі обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, обґрунтовано керувався нормами ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеська залізниця» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеська залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова