Справа №2-2518/12
№760/578/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2012 року ТзДВ "СК "Індіго" звернулась з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що Позивач відшкодував шкоду в розмірі 59822,80 грн, завдану дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини Відповідача, а тому має право зворотної вимоги до останнього.

Заочним рішенням від 14 червня 2012 року позовні вимоги ТзДВ "СК "Індіго" були задоволені в повному обсязі.

На підставі заяви ОСОБА_1 ухвалою від 28 листопада 2014 року заочне рішення від 14.06.2012р. було скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У зв'язку з надходженням відомостей про наявність у Відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ " ВУСО"), 16 грудня 2014 року Позивач заявив уточнені позовні вимоги, які звернув до ПрАТ "ВУСО" в частині стягнення суми в межах ліміту відшкодування - 24990 гривень, та до ОСОБА_1 в частині суми, непокритої страховим відшкодуванням - 34832,80 гривень.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 30 липня 2008 року між ТзДВ "СК "Індіго" та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №206-133388-08, предметом якого є страхування транспортного засобу марки "Мітсубіші", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

23 листопада 2008 року на 127 км автодороги Київ-Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки "Мітсубіші", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки "Джилі", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.12.2008 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1

Позивач вказує, що ним на підставі акту здачі-приймання робіт №042 від 25.03.2009р. було виплачене страхове відшкодування в розмірі 59822,80 гривень на користь власника застрахованого транспортного засобу.

Посилаючись на ст. 993, 1191 ЦК України Позивач просить в порядку регресу стягнути з ОСОБА_1 та Страхової компанії "ВУСО" (в межах ліміту за виключенням франшизи) суму виплаченого страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні під час розгляду справи вважав безпідставним вимоги Позивача про стягнення сум, визначених Актом про виконані роботи №042 від 25.03.2009р., оскільки наявний у справі Звіт про оцінку майна №2628 від 15.12.2008р. свідчить про те, що вартість збитку, завданого власнику автомобіля "Мітсубіші", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 39638,27 гривень, що значно менше, ніж виплачене страхове відшкодування.

Крім того, Позивач просив суд застосувати наслідки пропуску Позивачем строку позовної давності за вимогами до нього, оскільки за умовами суброгації строк позовної давності має відраховуватися не з часу виплати страхового відшкодування, а з моменту дорожньо-транспортної пригоди, тобто з дня заподіяння шкоди.

Представник ПрАТ "СК "ВУСО" у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність а також заяву, в якій також просив суд застосувати до вимог Позивача наслідки пропуску строків позовної давності та на цій підставі відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30 липня 2008 року між ТзДВ "Страхова компанія "Індіго" та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту 206-133388-08, предметом якого є страхування транспортного засобу марки "Мітсубіші", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

23 листопада 2008 року на 127 км автодороги Київ-Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки "Мітсубіші", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки "Джилі", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, що підтверджується відповідною довідкою ДАІ. (а.с. 119-121) Із зазначеної довідки вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно водія ОСОБА_1 у зв'язку з наявністю в його діях ознак порушення п.12.3 та п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення за даною дорожньо-транспортною пригодою у справі відсутня (наявна у справі постанова від 08.12.2008р. стосується іншого випадку), проте Відповідач ОСОБА_1 своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді не заперечував, та не посилався у запереченнях на даний факт.

Таким чином, суд виходить із того, що сторонами спору визнається наявність вини саме ОСОБА_1 у ДТП, і даний факт додаткового доказування не потребує.

Відповідно до Звіту №2628 від 15.12.2008р., складеного спеціалістами-оцінювачами ТОВ "Сальватор", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Мітсубіші", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження складає 39638,27 гривень.

Разом з тим, страхове відшкодування було виплачене вигодонабувачу на підставі Акту здачі-приймання робіт №042 від 25.03.2009р. та калькуляції, складеної СПД "ОСОБА_3", на суму в розмірі 59822,80 гривень, що значно перевищує розмір збитків, встановлений спеціалістом-оцінювачем, проте відповідає умовам договору добровільного страхування №206-133388-08 від 30.07.2008р.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування", а також ст.993 ЦК України, до Позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, право вимоги ТзДВ "СК "Індіго" до ОСОБА_1 законодавчо обмежене не тільки розміром виплаченого страхового відшкодування, а і обсягом права вимоги, яке страхувальник (ОСОБА_2.) мав до Відповідача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з висновками Звіту №2628 від 15.12.2008р., складеного оцінювачем ТОВ "Сальватор", матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_3, складає 39638,27 гривень, з яких вартість робіт - 9775,75 гривень, вартість матеріалів - 4442,43 гривень, а вартість складових, що підлягають заміні, - 25420,09 гривень. (а.с. 14-28)

Враховуючи той факт, що Звіт №2628 від 15.12.2008р. складений спеціалістом-оцінювачем, який має відповідний сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, суд саме йому надає перевагу у порівнянні з іншими матеріалами у питанні визнання матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, а тому визнає за Позивачем право на стягнення в порядку суброгації з особи, винуватої у заподіянні шкоди, лише в межах суми в розмірі 39638,27 гривень.

Встановлено, що відповідальність власника транспортного засобу "Джилі", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на день ДТП), ліміт відповідальності Страховика ПрАТ "СК "ВУСО" визначений в розмірі 25500 гривень із франшизою в сумі 510 гривень.

Таким чином, обов'язок з відшкодування в порядку суброгації сплаченого Позивачем страхового відшкодування в межах ліміту та з вирахуванням франшизи, що загалом становить 24990 гривень, несе саме ПрАТ "СК "ВУСО".

Відповідальність ОСОБА_1 в даному випадку на підставі положень статті 1194 ЦК України обмежується сумою в розмірі 14648,27 гривень.

Разом з тим, у відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму ВССУ від 1 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при суброгації (ст. 993 ЦК, ст.27 Закону України "Про страхування") перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, тобто з дня заподіяння матеріальної шкоди застрахованому майну.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась 23 листопада 2008 року, а Позивач звернувся до суду з вимогами в порядку суброгації до винної особи ОСОБА_1 лише у березні 2012 року, а до ПрАТ "СК "ВУСО" - лише 16 грудня 2014 року, він пропустив встановлений законом строк звернення за захистом своїх прав, що за наявності заяви обох Відповідачів про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 257, 993, 1188 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: