Номер провадження 2/243/5559/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретареві Врублевській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира №99 в житловому будинку №44 по вул. Р.Люксембург м. Словянська, де зареєстрований її попередній власник - відповідач ОСОБА_2 Остання не проживає в квартирі з лютого 2015 року. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2015р. та договору купівлі-продажу квартири від 14.09.2015 року ОСОБА_2 продала спірну квартиру ОСОБА_1

Відповідно до довідки ОСББ «Роза-Центр» від 14.09.2015 року ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, за вказаною адресою відповідач не мешкає з червня 2014 року, що підтверджується актом про непроживання від 03.11.2015 року.

Отже, зареєстрована в зазначеній вище квартирі відповідач ОСОБА_2, тривалий час на спірній житловій площі не проживає без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, ніякої участі в утриманні житла не приймає.

Відповідно до ст..71,72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, зокрема , у разі відсутності без поважних причин понад шість місяців.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України.

Однак при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_2 не відноситься до членів родини позивача, не мешкає та не веде разом із нею спільне господарство, вони не пов'язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків.

Також договорів оренди та найму квартири за адресою: АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем не укладалось.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, 14.09.2015 року відбулась заміна власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з продажем квартири. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 346 ЦК України - право власності ОСОБА_2 було припинено.

З урахуванням наведеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 321, 346, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою №99 в житловому будинку №44 по вулиці Р.Люксембург в місті Словянську Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.О. Носовська