АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/3330/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 646/1367/14 ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Харківводоканал» на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року, додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року, та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

в с т а н о в и л а

Позивач КП "Харківводоканал" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з центрального водопостачання та водовідведення в загальній сумі 1621 грн. 76 коп., з яких 1076,81 грн. заборгованість за послуги з централізованого водопостачання, 490,93 грн. заборгованість за послуги централізованого водовідведення, 20,47 грн. витрати за індексом інфляції та 33,55 грн. 3% річних від простроченої заборгованості.

Посилався позивач на те, що відповідачі мешкають в квартирі АДРЕСА_1, в період з 01.10.2012 р. по 31.01.2014 утворилась заборгованість по сплаті ними комунальних послуг, так як за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення відповідачами не здійснювалась оплата, незважаючи на попередження.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2014 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" заборгованість зі сплати комунальних послуг з центрального водопостачання та водовідведення в сумі 1567 грн. 74 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення звернувся позивач, який просив скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення індексу інфляції у сумі 20,47 грн., та 3% річних в розмірі 33,55 грн., та просив ухвалити нове рішення, яким зазначені суми стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківводоканал».

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року на підставі ст.220, 297 ЦПК Україницивільна справа була повернута до Червонозаводського районного суду м. Харкова для ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року в задоволенні вимог КП «Харківводоканал» про стягнення з відповідачів 3% річних та індексу інфляції було відмовлено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року заява ОСОБА_2 про скасування заочного рішення від 16 жовтня 2014 року залишена без задоволення.

КП «Харківводоканал» оскаржив додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року, а ОСОБА_2 заочне рішення від 16 жовтня 2014 року. Обидві сторони посилались на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10 січня 2002 року із змінами та доповненнями споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, відповідачі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою ними отримуються, що не заперечувалось в судовому засіданні ОСОБА_2

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається що заборгованість за водопостачання за період з 01 жовтня 2012 року по 31 січня 2014 року складає 1076,81 гривня, за послуги водовідведення за цей же період 490,93 гривні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду в цій частині, виходячи із встановленого факту отримання відповідачами вищезазначених послуг.

Відсутність письмового договору про надання житлово комунальних послуг сама по собі не може бути основою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не тягне за собою його недійсності.

Недійсності договору у зв'язку з недодержанням його письмової форми законом не встановлено, тому зобов'язання, що виникли між сторонами, є дійсними і їх виконання повинне відбуватися відповідно до норм цивільного законодавства.

Споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово комунальні послуги та не можуть бути звільнені від виплати заборгованості.

Розглядаючи питання про стягнення з відповідачі 3% річних та інфляційних витрат, судова колегія зважає на таке.

Районним судом встановлений та знайшов своє підтвердження в апеляційному суді факт отримання відповідачами послуг з водопостачання та водовідведення. Разом із тим, обидві сторони визнали відсутність договору між ними на надання таких послуг.

Відповідно до частини 3 статті20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 обовязок укладення договору на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони, а не тільки на відповідача.

В даному випадку позивачем не надано доказів, які би свідчили про те, що ним пропонувалось відповідачам укласти такий договір, а вони відмовились.

А відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми, оскільки доказам по справі в цій частині дана обєктивна оцінка і зроблений вірний висновок.

Доводи ОСОБА_2 щодо неналежності позивача у справі спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем надана копія реєстрації підприємства «Харківводоканал» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ліцензія підприємства на виконання таких послуг, видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,

У х в а л и л а:

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Харківводоканал» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді