Справа №483/2955/14-ц 21.05.2015 21.05.2015 21.05.2015
Провадження №22-ц/784/1286/15
Категорія 43 Головуючий у першій інстанції - Шевиріна Т.Д.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О. ,Лівінського І .В.,

при секретарі судового засідання - Харитоновій І.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 р. по справі за позовом

ОСОБА_3

до

виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області,

третя особа - комунальне підприємство „Очаківський комбінат комунальних послуг"

про визнання права користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовом до виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області про визнання права користування жилим приміщенням.

Позивачі зазначали, що з 1993 р. проживали з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 У цьому ж році ОСОБА_5 отримав службову квартиру АДРЕСА_1 на трьох осіб, в якій вони разом проживали та вели спільне господарство.

Посилаючись на те, що в зазначеній квартирі вона проживає з донькою по теперішній час, сплачує комунальні послуги, а відповідач оспорює їх право на проживання,позивачі просили визнати за ними право користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 р. позовна заява ОСОБА_4 до виконавчого комітету Очаківської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням залишена без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням того ж суду від 26 березня 2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Очаківської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове, задовольнивши її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. При дотриманні такого порядку особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім'ї наймача набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з'ясовувати, чи дотриманий встановлений порядок їх вселення, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами наймачем і членами сім'ї , що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України)

Судом встановлено, що у січні 1994 р. ОСОБА_5 отримав ордер НОМЕР_1 від 12 січня 1994 р. на службову квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 14,8 кв.м на склад сім'ї один чоловік, в яку останній вселився та зареєструвався в ній.

На даний час квартира неприватизована, належить територіальній громаді м. Очакова.

З матеріалів справи вбачається, що з цього ж часу в спірну квартиру вселилась ОСОБА_3, яка на той час перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, з малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В той же час, письмової згоди на вселення позивачки в спірну квартиру разом з малолітньою донькою, власник житла не надав.

Позивачка в спірній квартирі зареєстрована не була, а зареєстрована за іншою адресою : Миколаївська область, Очаківський район, с. Чорноморка.

Доказів, які б свідчили, що спірна квартира була постійним місцем їх проживання, та позивачка вела з наймачем спільне господарство, матеріали справи не містять.

Отже, порядок вселення позивачки в спірну квартиру дотримано не було.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка не довела факту набуття нею права користування спірною квартирою, а тому вірно відмовив у задоволенні позову.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 р., яке набрало законної сили 10 грудня 2014 р., ОСОБА_5 було визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Таким чином, право наймача на користування спірною квартирою втрачено, а тому відсутні й підстави вважати, що позивачка, як член сім'ї наймача, набула права користування спірною квартирою, оскільки її право є похідним.

Посилання апелянта на те, що вона протягом 20 років проживає в спірній квартирі та сплачувала весь цей час комунальні послуги, не можуть бути підставою для визнання за нею права на проживання в спірній квартирі, оскільки, по-перше, безперечних доказів постійного проживання позивачки в спірній квартирі матеріали справи не містять, а навпаки зазначені обставини спростовуються актами обстеження квартири від 4 червня та 16 червня 2014 р., які містяться в матеріалах цивільної справи № 483/1469/14-цс за позовом виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила права користування спірною квартирою ( а.с. 5,6).

По-друге, з матеріалів цивільної справи № 483/1469/14-цс за позовом виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила права користування спірною квартирою, вбачається, що комунальні послуги не сплачувались з 1997 року, а надані позивачкою квитанції про оплату наданих послуг датовані 2014 роком, тобто з часу виникнення спору.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: