Справа № 445/789/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/287/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

голови правління кредитної спілки "Галіція-Кредит" Максим Д.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу і зустрічним позовом ОСОБА_7 до кредитної спілки "Галіція-Кредит" про визнання недійсним договору кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 30038,08 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що в порушення умов, укладеного 14.01.2009 року депозитного договору №290-08д ЛВ між ним та КС "Галіція Кредит", спілка не повернула покладену ним на депозитний рахунок на 12 місяців грошову суму у розмірі 400 000 грн. та нараховані проценти. На виконання вищевказаного договору депозиту між ним та КС "Галіція Кредит" було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого він, як новий кредитор, прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору КС "Галіція Кредит" і став кредитором за кредитним договором №353-08 к ЛВ від 24.10.2008 року, укладеним між КС "Галіція Кредит" та боржником ОСОБА_2, право вимоги за яким становить 30 038,08 грн. Однак, позивач ОСОБА_2 заборгованість в сумі 30038,08 грн. йому не повернув, тому він просив її стягнути в судовому порядку.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов у якому просив визнати недійсним кредитний договір №353-08 к ЛВ від 24.10.2008 року, покликаючись на те, що відповідно до п. 10.3 цього договору кредитна спілка зобов'язалась письмово повідомити про зміну адреси, засобів зв'язку на протязі 5 днів з дня виникнення цих змін. Починаючи з 22.09.2009 року Золочівська філія спілки припинила своє існування, а з січня 2010 року в м. Львові припинила своє існування і сама спілка. Крім того, просив врахувати те, що з січня 2010 року по даний час КС "Галіція Кредит" як кредитодавець не зверталася до нього з приводу стягнення боргу. В період з 29.07.2013 року по 12.04.2014 року ні ОСОБА_6 ні КС "Галіція Кредит" не повідомляли його про укладення договору про відступлення права вимоги повернення боргу. Просив застосувати позовну давність для відмови в задоволенні позову. Крім того, просив визнати частково недійсним в частині п. 1.1. Договір від 29.07.2013 року, укладений між первісним кредитором КС "Галіція Кредит" та новим кредитором ОСОБА_6 про передачу права вимоги за кредитним договором №363-08 кЛВ від 24.10.2008 року.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 30 038,08 грн. боргу в користь ОСОБА_6 і 300,38 грн. судового збору в дохід держави.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Галіція Кредит" про визнання недійсним договору кредиту від 14.01.2009 року №290-08 к ЛВ відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив заяву ОСОБА_3, про застосування позовної давності за первісним позовом без задоволення з тих підстав, що договір між ОСОБА_6 та КС "Галіція Кредит" про відступлення права вимоги повернення боргу було укладено лише 29.07.2013 року, через що не наступили наслідки передбачені вимогами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України. Крім того, зазначає, що діючи в порушення вимог ст. 212 ЦПК України, суд першої інстанції не дав оцінку зібраним та перевіреним в ході судового засідання доказам, зокрема, покликанням відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на те, що КС "Галіція Кредит", діючи в порушення вимог п. 10.3. Кредитного договору №353-08 к ЛВ від 24.10.2008 року з 22.09.2009 року припинила функціонування свого представництва у м. Золочів Львівської області, а з січня 2010 року припинила свою діяльність за вказаною у договорі юридичною та фактичною адресами у м. Львові, змінила свої банківські реквізити, не повідомивши про це ОСОБА_2, що є підставою для визнання вищевказаного договору недійсним. Вказує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції виникли суттєві розбіжності щодо суми заборгованості відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Як убачається із матеріалів справи, 24.10.2009 року між КС "Галіція Кредит" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №353-08 кЛВ, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,1918 від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.10.2010 року /а.с. 9/.

У зв'язку із невиконання умов кредитного договору, виникла заборгованість у розмірі 30 038,08 грн.

З копії договору №290-08 дЛВ від 14.01.2009 року про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок "Люкс" та копій квитанцій від 14.01.2009 року вбачається, що позивачем ОСОБА_6 14.01.2009 року на депозитний рахунок КС "Галіція Кредит" було внесено грошову суму у розмірі 400 000 грн., строком на 12 місяців під 30% річних. Строк дії вказаного депозитного договору закінчився 14.01.2010 року /а.с. 11/.

Умови договору №290-08 дЛВ від 14.01.2008 року КС "Галіція Кредит" не виконала, внесену ним суму та відсотки не повернула.

З витягу з договору про відступлення права вимоги від 29.07.2013 року вбачається, що КС "Галіція Кредит" та ОСОБА_6 уклали договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_6 як новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору КС "Галіція Кредит", і став кредитором за кредитним договором №353-08 кЛВ від 24.10.2008 року, укладеним між КС "Галіція Кредит" та ОСОБА_2, право вимоги за яким становить 30 038,08 грн. /а.с. 4-5/.

П. 1.2. вищевказаного витягу з договору про відступлення права вимоги передбачено, що новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

Задовольняючи первісний позов та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суму боргу у розмірі 30 038,08грн., суд першої інстанції виходив з того, що КС "Галіція Кредит" передала права кредитора по кредитному договору, який був укладений між КС "Галіція Кредит" та ОСОБА_2, у якого існує заборгованість у розмірі 30 038,08 грн. - ОСОБА_6

Однак, колегія суддів з таким висновком погодитись не може.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим

Законом.

Ст. 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а п. 11 частини 1 цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15 квітня 2015 року у справі №6-59 цс15.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині задоволення первісного позову ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в частині задоволення позову ОСОБА_6 та стягнення з ОСОБА_2 30 038,08 грн. боргу в користь ОСОБА_6 і 300,38 грн. судового збору в дохід держави, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

Крім того, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до КС "Галіція Кредит" про визнання недійсним кредитного договору №353-08 кЛВ від 24.10.2008 року, оскільки невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину не є підставою для визнання правочину недійсним.

Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Як убачається із матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 при подачі зустрічної позовної заяви заявляв позовну вимогу про визнання частково недійсним договору від 29.07.2013 року, укладеного між первісним кредитором КС "Галіція Кредит" та новим кредитором ОСОБА_6 про передачу права вимоги за кредитним договором №363-08 кЛВ від 24.10.2008 року /а.с. 85/.

Щодо вирішення вищевказаної позовної вимоги судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення жодних висновків не зроблено. Заяв про ухвалення додаткового рішення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 219 ЦПК України, будь-ким із сторін суду першої інстанції не подано. Не було ухвалено додаткового рішення і з ініціативи суду першої інстанції.

У зв'язку із вищенаведеним, суд апеляційної інстанції не може вирішувати питання щодо скасування оскаржуваного рішення чи залишення його без змін, стосовно тих позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, однак, з приводу яким судом першої інстанції рішення ухвалено не було.

Керуючись ст.307 ч.1 п.2, ст.314 ч.2, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18 серпня 2014 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_6 та стягнення з ОСОБА_2 30 038,08 грн. боргу в користь ОСОБА_6 і 300,38 грн. судового збору в дохід держави. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Шандра М.М.

Судді: Струс Л.Б.

Шумська Н.Л.