Справа № 355/764/14-ц
Провадження № 2/355/3/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю: секретаря Ющенко Л.А.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Блохіної О.В.

ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Баришівка справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю « Пересувна механізована колона № 12» про стягнення грошової суми за неналежне виконання умов договору підряду та пені,

встановив:

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з названим позовом стверджуючи, що 20 квітня 2012 року між ним та ТОВ « ПМК-12» був укладений договір підряду відповідно до якого, відповідач брав на себе зобовязання власними силами виконати роботи по будівництву житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Розпочавши проведення будівельних робіт 25 квітня 2012 року, безперебійно роботи проводилися до липня місяця, а в серпні 2012 року відповідач, мотивуючи відсутністю кваліфікованих працівників необхідних для виконання певних робіт припинив їх виконання, а всі вимоги щодо доопрацювання даного обєкту залишалися без всякого реагування в результаті чого, обумовлені в договорі строки завершення будівництва були зірвані, кошти, які були сплачені, відповідач не повертає.

Відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження № 0696 від 02.12.2013 року заборгованість відповідача становить 508 601 грн.87 коп.

Окрім того, відповідно до п.7.3 Договору, за порушення строків виконання робіт з вини Підрядника, останній сплачує замовнику пеню в розмірі 0.1% загальної вартості робіт, що становить 50 860 грн.

Таким чином, загальний борг ТОВ « ПМК-12» перед позивачем становить 559 461 грн.87 коп., які просить суд стягнути на свою користь.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю пояснивши, що 20 квітня 2012 року між його довірителем ОСОБА_4 та відповідачем ТОВ « ПМК-12» був укладений договір підряду на будівельні роботи по будівництву житлового будинку в АДРЕСА_1.

На наступний день після підписання договору, ОСОБА_4 вніс передплату в розмірі 160 тис. грн. і 25 квітня 2012 року підприємство, виконавчим директором якого є ОСОБА_5 розпочало будівельні роботи, які безперебійно продовжувалися до серпня місяця 2012 року.

У серпні 2012 року відповідач повністю припинив усі роботи, мотивуючи тим, що у нього відсутні працівники, які необхідні для виконання робіт передбачених договором та необхідністю виконання ще одного замовлення і після його завершення, повернеться до продовження будівництва.

Оскільки спілкуватися із позивачем ОСОБА_5 всіляко не бажав та уникав зустрічей, а згодом перестав і відповідати на телефонні дзвінки, його довіритель поїхав за місцем знаходження ПМК-12, а саме в смт. Баришівка Київської області де в нього відбулася розмова із відповідачем, який категорично обіцяв завершити розпочате будівництво.

Однак, своїх зобовязань за договором підряду ТОВ « ПМК-12» не виконувало в звязку з чим, 09 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Київської незалежної судово-експертної установи з проханням провести будівельно-технічне дослідження обєкту будівництва.

02.12.2013 року ним був отриманий висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 0696 відповідно до якого, заборгованість ТОВ « ПМК-12» становить 508 601 грн.87 коп.

Окрім того, відповідно до п.7.3 Договору, за порушення строків виконання робіт з вини Підрядника, останній сплачує замовнику пеню в розмірі 0.1% загальної вартості робіт, що становить 50 860 грн.

Таким чином, загальний борг ТОВ « ПМК-12» перед ОСОБА_4 становить 559 461 грн.87 коп., які просить суд стягнути на користь його довірителя.

Позивач ОСОБА_4 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі пояснивши, що після смерті свого батька, він отримав в спадщину земельну ділянку розміром 0.13 га. на якій знаходилися невеликий будинок розміром 6х4 м. складений із шлакоблоку та по периметру три господарські споруди із дерева, які знаходилися за адресою АДРЕСА_1.

Вирішивши побудувати на вказаному місці житловий будинок, він, за рекомендацією своїх знайомих, попередньо домовився із виконавчим директором Баришівської ПМК-12 ОСОБА_5. про виконання обєму будівельних робіт та замовив проект будинку, який передав останньому. На підставі проекту, ОСОБА_5 склав кошторис на виконання робіт та узгодивши з ним вартість робіт, яка складала 414 тис.грн. підписали договір будівельного підряду.

Після внесеного авансу в розмірі 160 000 грн., ОСОБА_5 розпочав будівництво будинку та виконував роботи до липня місяця 2012 року, а потім, посилаючись на невідкладні справи, забравши бригаду будівельників переїхав на інший обєкт.

Оскільки на телефонні дзвінки не відповідав, то ОСОБА_4 поїхав до ОСОБА_5. в смт. Баришівку, де той пообіцяв завершити будівництво. Оскільки своїх обіцянок не виконав, то він звернувся до Київської незалежної судово-експертної установи з проханням провести будівельно-технічне дослідження обєкту будівництва.

02.12.2013 року ним був отриманий висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 0696 відповідно до якого, заборгованість ТОВ « ПМК-12» становить 508 601 грн.87 коп. Окрім того, експертом було підтверджено незадовільне проведення майже всіх будівельних робіт.

Так сміття із земельної ділянки не вивезене, фундамент, стіни, крівля виконані не за будівельними нормами, що і стало підставою для його звернення із позовною заявою до суду.

Заперечуючи проти заявленого позову представник товариства з обмеженою відповідальністю « Пересувна механізована колона № 12» ОСОБА_5 суду пояснив, що в квітні місяці 2012 року до нього, як до виконавчого директора ТОВ « Пересувна механізована колона - 12 » з пропозицією проведення будівельних робіт по будівництву житлового будинку звернувся ОСОБА_4 надавши відповідний проект.

Маючи всі технічні можливості виконати замовлення, він погодився та отримавши проект, здійснив розрахунок кошторису до нього. Першочерговий кошторис, який на обгрунтування своїх позовних вимог надав позивач, становив із врахуванням ПДВ 476 343,05 коп.( а.с.13-24 ). Однак, переглянувши із ОСОБА_4 обєми робіт, які потрібно було виконати, ними була досягнута договірна ціна на виконання робіт по будівництву будинку в розмірі 414 тис.грн. і саме ця сума була зазначена в договорі підряду, який був підписаний 20 квітня 2012 року. На наступний день, він отримав від Замовника аванс в розмірі 160 тисяч грн. та приступив до виконання першочергових необхідних робіт, а саме підготовки території під будівництво, в звязку з чим, були розібрані всі будівлі, які знаходилися на земельній ділянці та два дні на території працювала спеціальна техніка по вивозу будівельного сміття та підготовки будівельної площадки. За ці дні було вивезено більше ніж 160 тон різного сміття. За результатами проведених робіт та задіяної техніки, загальна сума підготовки території значно перевищила кошторисну вартість, яка становила більше 11 275 грн. про що Замовника було повідомлено, але жодних нарікань із сторони ОСОБА_4 не було і він продовжував дальше здійснювати фінансування.

Підготувавши площу розпочали будівництво будинку узгоджуючи всі роботи із ОСОБА_4, який жодних претензій не предявляв.

Після того як звели стіни та поставили кришу, за проханням Замовника стали робити « короєд», який в локальному кошторисі не був зазначений, а установку огорожі будинку не виконали, оскільки там проходила труба, а тому виникла необхідність в узгодженні даних робіт.

Вважає, що роботи, які були виконані в ході виконання зобовязань за договором підряду відповідають державним будівельним нормам і правилам, а тому просить суд в позові відмовити.

Представник відповідача Блохіна Оксана Василівна проти позовних вимог ОСОБА_4 заперечує повністю вважаючи їх безпідставними та звернулася до суду із заявою про застосування строків давності до даних правовідносин.

Заслухавши пояснення сторін, заслухавши пояснення експерта, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 20.04.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ « Пересувна механізована колона № 12» був укладений договір № 21 ( а.с. 9-11).

У відповідності до п.п.1.1 предметом договору є виконання робіт на обєкті будівництва: житлового будинку в АДРЕСА_1.

Таким чином, правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, визначаються та регулюються вимогами законодавства, які встановлені для договорів будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.1.2 договору від 20.04.2012 року Підрядник зобовязувався виконати доручені Замовником роботи у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації у строки, які встановлені цим Договором, а замовник зобовязувався прийняти і оплатити виконані роботи.

Загальна вартість робіт за Договором складала 414 000,00 грн. з ПДВ.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 на виконання умов договору надав відповідачу будівельний майданчик для проведення будівельних робіт , а також 21.04.2012 року передав кошти у сумі 160 000 грн., які передбачені, як аванс для придбання матеріальних ресурсів. Згодом, позивачем було сплачено : 26.05. - 160 000 грн., 05.06. - 20 000 грн., 19.06. - 15 000 грн., 08.07. - 35 000 грн., 30.07. - 30 000 грн., 03.08. - 20 000 грн., 11.08. - 22 000 грн., 28.08. - 14 000 грн., 22.09.- 25 000 грн. Таким чином, для виконання будівельних робіт позивачем в загальному було сплачено 501 000 грн.

Аналізуючи суми проведених оплат суд вважає, що твердження позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_1 в частині припинення відповідачем в серпня місяці виконання будівельних робіт не відповідають фактичним обставинам справи та підтверджують твердження відповідача в тій частині, що у вересні місяці 2012 року його працівники виконували роботи по установці вікон, але по окремому наряду, який не був передбачений кошторисом. Дане твердження суду підтверджено сплатою грошових коштів, які надавав ОСОБА_4 у серпні-вересні місяці 2012 року.

Готуючи справу до судового розгляду, позивач звернувся із заявою до Київської незалежної судово-експертної установи. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 0696 від 02.12.2013 року вартість будівельно-монтажних робіт по приведенню житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідно до проекту та кошторисів на виконання робіт становить 154 637 грн.

За заявою відповідача, ухвалою суду від 28.10.2014 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта № 20/14 від 07.04.2015 року роботи, що виконувалися при будівництві будинку по АДРЕСА_1 по облаштуванню стін, підлоги, даху, утеплення фасаду та монтажу вікон, не відповідають вимогам пунктів нормативно-правових актів у галузі будівництва та проектно-технічній документації, а технічний стан всього будинку, слід оцінювати як незадовільний.

Відповідно до ч.1 ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого обєкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» надають споживачу право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Згідно з положенням ч. 4 даної статті, за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Оскільки представники відповідача в судовому засіданні не змогли довести суду, що недоліки виконаних робіт по облаштуванню стін, підлоги, даху, утеплення фасаду та монтажу вікон, сталися не з їхньої вини, то суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати ті кошти, які повинні бути сплачені за приведення будинку до належного стану.

Відповідно до висновку експерта від 07.04.2015 року роботи, які були зафіксовані за результатами технічного обстеження та фактичних замірів, що були проведені в доступних місцях, однак мають не завершені процеси будівництва, при їх повному виконанні мають загальну вартість з ПДВ 96 710, 42 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4

При цьому, суд вважає безпідставними вимоги позивача в частині стягнення із відповідача суми в розмірі 508 601 грн.87 коп., оскільки вказана сума, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 0696 від 02.12.2013 року на яку посилався позивач як на підтвердження своїх позовних вимог ( а.с. 42 ), становить загальну вартість будівництва будинку, а не заборгованість відповідача перед позивачем.

Вирішуючи питання стягнення на користь ОСОБА_4 пені в розмірі 50 860 грн., яка передбачена п.7.3 договору підряду від 20 квітня 2012 року, суд вважає за необхідне в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити виходячи з наступного.

Спори, що виникають між учасниками договірних правовідносин, підлягають вирішенню судом на підставі статті 55 Конституції України, загальних та спеціальних норм закону.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобовязаннях, визначені у главі 19 Кодексу.

Під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( стаття 256 Кодексу ).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до позовних вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені), застосовується позовна давність в один рік.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Кодексу, частина перша якої повязує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини сьомої статті 261 Кодексу винятки з цього правила можуть бути встановлені законом.

Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі 1-20/2012 року за конституційним зверненням приватного підприємства « Науково-виробнича фірма « VD MAIS» щодо офіційного тлумачення положень ст. 786 ЦК України зазначив, що строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин.

Аналіз наведених положень Кодексу дає підстави для висновку, що передбачений спеціальним законом початок перебігу позовної давності обумовлюється особливостями правовідносин і повинен відповідати сутності порушеного права з урахуванням принципів справедливості, рівності та співмірності ( пропорційності ).

Судом встановлено, що про порушення свого права, позивачу ОСОБА_4 відповідно до його пояснень, стало відомо в серпні місяці 2012 року, а тому, строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про стягнення пені закінчився в серпні місяці 2013 року.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В ході розгляду справи, представник відповідача Блохіна О.В. заявила клопотання про застосування судом норм ч.4 ст.267 ЦК України щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Не підлягають до задоволення на думку суду і вимоги позивача в частині стягнення із відповідача 6000 грн. за проведення експертного будівельно-технічного дослідження, оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.79 ЦПК України, до судових витрат належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз.

Витрати позивача понесені на отримання висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 0696 від 02.12.2013 року не можуть бути віднесені до судових витрат, оскільки дане дослідження було проведено за ініціативою позивача як доказ на підтвердження своїх позовних вимог.

Встановлені судом обставини підтверджуються :

· копією договору підряду № 21 від 20.04.2012 року;

· копією розписки про отримання грошових коштів;

· висновком експерта № 20/14 від 07.04.2015 року;

· локальний кошторис №2-1-1 від 01.10.2014, що розрахований до договірної ціни в цінах на 18.04.2012 року

Судом не приймаються як належні та допустимі докази :

- Локальний кошторис №2-1 -1, що розрахований до договірної ціни в цінах на 18.04.2012 та договірна ціна на загальну вартість з ПДВ 414 000,00 грн., складені від 01.10.2014, тобто після виконання робіт, а не до початку виконання будівництва і не містять

підпису замовника, найменування замовника, найменування об'єкту будівництва.

· Акти приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт за липень 2013 року оскільки вони не відповідають типовим формам, затвердженим наказом від 04.12.2009 року №554 Міністерства регіонального розвитку та будівництва України "Про затвердження типових форм первинних облікових документів у будівництві", щодо підписів сторін та реквізитів документу; не відповідають вартості, що зазначена в договірній ціні (на загальну вартість 414 000,00 грн.) з розрахованими до неї локальним кошторисом та відомістю ресурсів; виконання робіт зазначено в липні 2013, тобто після 21.09.2012 року.

Цивільне процесуальне законодавство встановлює правила розподілу судових витрат в залежності від того, на користь якої сторони (позивача чи відповідача) прийнято рішення по цивільній справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки відповідно до ч.3 ст.22 Закону України « Про захист прав споживача» позивач ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору, то судовий збір повинен бути стягнутий пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із вимог п.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір».

Оскільки вимоги ОСОБА_4 задоволені частково на суму 96 710 грн.42 коп., то до сума судового збору, яка підлягає до стягнення із ТОВ «Пересувна механізована частина-12» становить 967 грн.10 коп.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.261, ч.4 ст.267, ч.1 ст. 837, ст.875, ч.1 ст.883 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10,11,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю « Пересувна механізована колона № 12» про стягнення грошової суми за неналежне виконання умов договору підряду та пені, задовольнити частково.

· Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю « Пересувна механізована колона № 12» на користь ОСОБА_4 96 710 ( девяносто шість тисяч сімсот десять грн.) 42 коп.

· В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю « Пересувна механізована колона № 12», відмовити.

· Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 12» судовий збір на користь держави в розмірі 967 ( девятсот шістдесят сім грн.) 10 коп. (судовий збір, розрахунковий рахунок 0016, , МФО банку: 821018, назва отримувача: Баришівський районний суд Київської області, банк отримувача: ГУДКСУ у Київській області, м. Київ) ст. 4 ч. 2 п. 1.1 Закону України «Про судовий збір», за розгляд справи в суді.

·

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд.

Суддя Баришівського

районного суду О. Д. Лисюк