Справа № 182/2417/14-ц
Провадження № 2/0182/86/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2015 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддіРибакової В.В.
при секретаріЗатуливітер Н.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, про визнання договору удаваним та визнання укладеного правочину договором купівлі-продажу, про визнання житлового будинку з надвірними будівлями спільно нажитим майном, визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визначення порядку користування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.04.2014 року звернувся до суду з вищевказаним позовом (а.с.2,3), який протягом розгляду спави уточнював (а.с.28,29,) та яким остаточно просив визнати удаваним Договір дарування від 29.04.2002 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1271, та визнати укладений правочин договором купівлі-продажу, застосувати відповідні норми законодавства до правовідносин, які фактично склалися; визнати спільно нажитим майном житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та здійснити поділ спільно нажитого майна; визнати за ним право власності на 11/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1; визнати за відповідачем право власності на 14/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1; визначити порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1: у користування ОСОБА_4 кімнату 1-1 площею 4,8 кв.м, ванну кімнату, позначену - 1-2 площею 6,0 кв.м., кімнату - 1-3 площею 13,0 кв.м, кімнату - 1-4 площею 7,0 кв.м та кімнату 1-5 площею 7,2 кв.м і загальною площею у користування ОСОБА_4 - 38 кв.м. та у користування ОСОБА_5 веранду, позначену на плані - 1-6 площею 8,4 кв.м та кімнату позначену на плані 1-7 площею 21,1 кв.м загальною площею 29,5 кв.м. відповідно до плану будинку, зазначеному у технічному паспорті.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

Він з 12.09.1998 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 21.10.2013 року.

У період шлюбу, у квітні 2002 року за спільні кошти ними на підставі Договору дарування від 29.04.2002 року було придбано житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстроване за відповідачем в КП «НМБТІ» 15.05.2002 року.

На даний час він та відповідач проживають у спірному будинку.

Спірний Договір дарування укладався між відповідачем та ОСОБА_6, за якого діяв він-позивач по дорученню, посвідченому виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області і фактично відбулось укладення договору купівлі-продажу, тому що він та відповідач сплатили за купівлю даного будинку спільно нажиті кошти в розмірі 1000 доларів США. Оскільки спірний будинок був придбаний в період зареєстрованого шлюбу, то є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя .

З огляду на це, вважає, що за ним слід визнати право власності на 11/25 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями, а за відповідачем - на 14/25 частин.

Послався на те, що їм не вдалося мирно вирішити спір щодо поділу будинку, а тому виникла потреба у визначенні порядку користування спірним будинком.

Представник позивача у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнала частково. Проти визнання Договору дарування від 29.04.2002 року, укладеного між нею та ОСОБА_6, удаваним та визнання правочину договором купівлі-продажу заперечувала. Пояснила, що 29.04.2002 року був укладений саме договір дарування. На підставі саме договору дарування їй і належить спірний житловий будинок. Інші позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Пояснила, що вона пропонувала позивачу оформити відчуження (або договором купівлі-продажу або дарування) частини спірного житлового будинку у нотаріуса, але позивач вирішив зробити це через суд. Якщо він хоче так, то вона не заперечує.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся за відомою суду адресою - за місцем реєстрації.

Вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2013 року, яке набуло чинності 01.11.2013 року (а.с.6) встановлено, що сторони з 12.09.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначеним рішенням шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був розірваний, прізвище сторонам залишено «ОСОБА_5».

10.10.2014 року відповідач уклала шлюб з ОСОБА_9, після чого їй було присвоєне прізвище „ОСОБА_9" (а.с.37).

29.04.2002 року між ОСОБА_6, за якого діяв по дорученню посвідченому виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області - ОСОБА_5, та ОСОБА_7 був укладений Договір дарування, посвідчений завідуючою Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С., зареєстровано в реєстрі за № 1-1271 (а.с.7). Згідно з умовами вказаного Договору дарування ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Згідно з п.7 Договору, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, виникає у обдарованої - ОСОБА_7 з моменту підписання договору. Вказано, що згідно ст.227 ЦК України, цей договір підлягає державній реєстрації в Нікопольському бюро технічної інвентаризації.

Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями зареєстрований у Комунальному підприємстві «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_7 на підставі Договору дарування від 24.04.2002 року, р.№ 1-1271 (а.с.7-10,20).

Спірний житловий будинок, на 11/25 частини якого претендує позивач, належить відповідачу за Договором дарування від 29.04.2002 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, що діяло на час укладення договору дарування.

Посилання позивача на ст.60,70 СК України, ст.ст.235,368,372 ЦК України в редакції 2003 року є помилковим, так як норми СК України та ЦК України в редакції 2003 року не розповсюджуються на правовідносини, що виникли до їх прийняття.

На час виникнення спірних правовідносин діяли норми ЦК в редакції 1963 року та норми КпШС, які і слід застосовувати в даному випадку.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст.24 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Нормами ЦК в редакції 1963 року не передбачено визнання правочину, а саме договору дарування удаваним та застосування наслідків удаваного правочину. Тому у вимогах позову щодо визнання договору удаваним та визнання укладеного правочину договором купівлі-продажу та щодо застосування відповідних норм законодавства до правовідносин, які фактично склалися - слід відмовити.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями не є спільною сумісною власністю сторін, а є власністю відповідача, так як одержаний останньою під час шлюбу в дар. Тому вимоги позову в частині визнання житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 спільно нажитим майном, здійснення його поділу; визнати за позивачем права власності на 11/25 частини, а за відповідачем на 14/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 - задоволенню не підлягають.

Вимоги позову в частині визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 тісно пов'язані з вимогами, в яких позивачу відмовлено. Окрім того, представник позивача та відповідач у судовому засіданні пояснили, що і позивач, і відповідач проживають у спірному будинку та користуються ним, при цьому перешкод один одному не чинять. З огляду на це, суд прийшов до висновку, що спір з приводу порядку користування спірним будинком - відсутній. Враховуючи викладене підстав для задоволення позову в частині визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 немає. В цій частині позову також слід відмовити.

Визнання відповідачем позову в частині вимог суперечить закону, тому визнання не може бути прийнято судом.

У задоволенні позову слід відмовити повністю.

При зверненні до суду з позовом позивач заявив вимоги як майнового, так і немайнового характеру. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 651,10 грн. щодо вимог майнового характеру (а.с.1), однак позивачем не було сплачено судовий збір щодо вимог немайнового характеру. Враховуючи те, що у позові ОСОБА_5 відмовлено повністю, з нього повинно бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (за позовні вимоги немайнового характеру).

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Рибакова