Справа № 397/1146/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2015 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді КОМЛАЧ О.Ф.,
при секретарі СТУПАК Л.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи, яка незаявляє самостійних вимог Олександрівського районного сектору УДМС в Кіровоградській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації за місцем проживання
Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №8 по вулиці Декабристів в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області та зняти його з реєстрації за місцем проживання.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що в 2007 році у відповідача купила будинок по вул. Декабристів,8 в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області. Відповідач є її колишнім зятем, першим чоловіком її доньки. Будинок був оформлений на відповідача та він був прописаний в будинку як зять. В 2005 році відповідач розлучився з її донькою. Вони добудували будинок, але не здали його в експлуатацію. Відповідач не виписався з будинку, попросившись пожити в ньому. Вони надали йому згоду. В будинку проживає її донька з онуком. До цього часу відповідач зареєстрований в даному будинку, хоча не проживає в ньому з 2006 року, а саме після розлучення. Речей відповідача в будинку не має. А тому, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №8 по вул. Декабристів в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином (а.с. 41, 42). Заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечень до суду не подав.
Відповідно до ст.224 ЦПК України суд, зі згоди позивача, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що позивач, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництва від 14.06.2007 року є власником будинку №8 по вул. Декабристів сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.11), що також підтверджено витягом з Державного реєстру правочинів №4136103 від 14.07.2007 року (а.с.12) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46842519 від 03.11.2015 року (а.с. 40). Будинок позивач придбала у ОСОБА_2, тобто відповідача по справі. З даного договору купівлі-продажу також вбачається, що вказаний житловий будинок незавершеного будівництва належав відповідачу на підставі Договору дарування незавершеного будівництвом будинку, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, ОСОБА_3, 10.03.2004 року, за реєстром №333 та зареєстрованого Олександрівською дільницею Кіровоградського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації 12.03.2014 року за №22 (а.с. 11).
Довідкою Олександрівської селищної ради підтверджується, що будинку №8 по вул. Декабристів в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області проживають: ОСОБА_4, колишній чоловік - ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 (а.с. 4).
Домовою книгою підтверджується, що відповідач з 22.12.2004 року зареєстрований в вищевказаному будинку (а.с. 13-14).
Архівною довідкою №322 від 06.10.2015 року підтверджується, що за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" право власності на незавершене будівництво по вул. Декабристів,8 в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області належало ОСОБА_1, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництва від 14.06.2007 року за №652 (а.с. 35).
Свідоцтвом про народження підтверджується, що 03.05.1983 року народилася ОСОБА_4, матір'ю якої є ОСОБА_1, тобто позивач по справі (а.с. 33).
Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища підтверджується, що 21.10.2003 року ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_4 та остання після укладення шлюбу отримала прізвище "Деренюк" (а.с. 34). Даним витягом та свідоцтвом про розірвання шлюбу підтверджується, що 24.11.2005 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 32, 34).
Свідоцтвом про зміну імені підтверджується, що 12.06.2012 року ОСОБА_6 змінила ім'я на ОСОБА_4 (а.с. 31).
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач, перебуваючи в зареєстрованих шлюбних відносинах з донькою позивача, в 2004 році отримав у власність даний будинок на підставі Договору дарування та 22.12.2004 року був зареєстрований в ньому (а.с. 11,13-14). В 2007 році позивач придбала будинок у відповідача (а.с. 11) та надала йому дозвіл тимчасово пожити в будинку. З 2006 року відповідач в будинку не проживає, що підтверджено показами позивача. В будинку проживає донька позивача разом з сином.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014, № 5 право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК України), тому власник, на підставі статті 391 ЦК України, не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР .
У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач передав своє право власності на житловий будинок позивачу, добровільно не знявся з реєстрації, чим порушує права позивача по володінню, користуванню та розпорядженню майном, тому він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком позивача.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Позовна заява в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає з тих підстав, що згідно ч.1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином рішення суду про втрату особою права користування житлом є підставою для зняття даної особи з реєстрації і додатково виносити рішення про зняття особи з реєстрації є недоцільним.
Керуючись ст. 214, ст. 215, ст.224,ст.226, ст.228 ЦПК України, суд,-
Задовольнити позов частково: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком №8 по по вулиці Декабристів в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області.
В решті позовних вимог відмовити.
Відповідач має право протягом 10 днів, з дня отримання копії рішення, подати до Олександрівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення.
На рішення суду може бути подана через Олександрівський районний суд в Кіровоградський апеляційний суд апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: (підпис)
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_7
Рішення набрало законної сили __________________________ і підлягає виконанню.

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі №397/1146/15-ц (н/п 2/397/444/15).

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7