Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/5656/15-ц

Імям України Провадження № 2/200/1967/15

29 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Пеньківській А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, прокурора Чернявського Є.О., представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до обласного комунального закладу «Дніпропетровське медичне училище», третя особа управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про стягнення грошових коштів та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Бабушкінського району м. Дніпропетровська у березні 2015 року звернувся до суду із позовною заявою в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1, до відповідача КЗ «Дніпропетровське медичне училище, визначивши третьою особою по справі управління-службу у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, прохаючи суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 4008 гривень, як заборгованість з виплати стипендії у період часу з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року; зобовязати відповідача з 01 березня 2015 року виплачувати ОСОБА_1 стипендію у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання (а.с. 1-4).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім і тому самостійно не може захистити свої права. Як неповнолітній, він звернувся до прокурора із письмовою заявою про предявлення в його інтересах позову про стягнення недоплаченої йому стипендії та зобовязання сплачувати її у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Проведеною за зверненням ОСОБА_1 перевіркою встановлено, що його батько працює шахтарем у ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» зі стажем підземної роботи у 22 роки і 9 місяців. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менше, як 15 років, зараховуються поза конкурсом, за особистим вибором, до державних і комунальних вищих та професійно-технічних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання і гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету, стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. З тих підстав, що батько ОСОБА_1 має стаж підземної роботи, що перевищує 15 років, позивач повинен отримувати стипендію у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, який, згідно із Законами України «Про державний бюджет України» на 2014-2015 роки, становить 1218 гривень. Однак, він отримує стипендію на рівні звичайного учня училища. Розмір недоплати, за період часу з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року, становить 4008 гривень. Для дотримання на майбутнє відповідачем вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо ОСОБА_1, прохає зобовязати його сплачувати останньому стипендію у розмірі, визначеному наведеним Законом України, до закінчення ним навчання.

У судовому позивач позов підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Пояснив, що до прокурора із письмовою заявою про захист його прав у вигляді сплати стипендії у визначеному наведеним Законом України розмірі, звернувся після того, як узгодив це з батьками і вони погодились на таке його звернення. В училище, на підставі цього ж Закону, вступив поза конкурсом, без здачі вступних іспитів. Мешкає у гуртожитку, за який сплачує кошти нарівні з іншими учнями.

Прокурор позов підтримав, прохав задовольнити з підстав, наведених у ньому. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, полягає у задоволенні позовних вимог за позовами аналогічного характеру. ОСОБА_6 України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Держава узяла на себе обовязки з підтримки дітей шахтарів, одним з яких є позивач, і його норми повинні виконуватись відповідачем. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що висловлюється ним у низці судових рішень, відсутність коштів у Держави на фінансування відповідних програм, задекларованих нею ж раніше, не є підставою для припинення такого фінансування.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позову. Пояснив, що у відповідності до вимог підзаконного акту Порядку призначення та виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року зі змінами, за наявності підземного стажу роботи батьків не менше ніж 15 років, стипендія дітям шахтарів у більшому, ніж звичайний, розмірі, сплачується лише при умові навчання дитини у місті, яке має статус гірничого. Через те, що Дніпропетровськ не має статусу гірничого міста, про виплату такої стипендії не може йти мова. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 62 Закону України «Про освіту», розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення та виплати, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 51 цього Закону встановлено, що право на забезпечення стипендією, особи, що навчаються, мають у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 61 цього ж Закону, фінансування державних навчальних закладів, установ, підприємств та організацій системи освіти, здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств та організацій, додаткових джерел фінансування. Через те, що кошти на фінансування стипендії у підвищеному розмірі дітям, батьки яких мають стаж підземної роботи більше 15 років, у жодному з бюджетів, з яких фінансується училище, не передбачено, збоку училища при сплаті стипендії позивачеві стипендії чинне законодавство не порушено. За відсутності порушень у позові слід відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала у повному обсязі. Пояснила, що для виплати стипендії позивачеві, у бюджеті слід мати відповідні видатки, які планує не училище, а ті установи, що планують та зводять бюджет. Якщо не заплановано у бюджеті фінансування стипендії у сумі 1218 гривень, то коштів на її виплату взяти ніде. Фінансування у більшому, ніж заплановано видатками, розмірі, буде порушенням Бюджетного Кодексу України та підставою для притягнення керівника училища та її самої до відповідальності за порушення фінансової дисципліни.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, прохала відмовити у повному обсязі. Пояснила, що нормами Закону України «Про освіту» врегульовано усі питання надання в Україні освіти, питання виплати стипендії зокрема, а нормами Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» врегульовано лише питання заохочення до шахтарської праці (підвищення її престижності), у тому числі і шляхом матеріального заохочення при навчанні дітей шахтарів. Тому, норми Закону України «Про освіту» мають імперативний характер, а норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», мають диспозитивний характер. Крім того, при суперечності між собою норм цих Законів, виконанню підлягають саме норми Закону України «Про освіту», як новішого закону, який прийнято у 2014 році, на відміну від Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який прийнято у 2004 році.

Представник третьої особи вважала, що позов підлягає задоволенню з підстав, наведених позивачем та прокурором, прохала його задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, зясувавши думку прокурора, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами наданими сторонами, суд приходить до висновку, що позов підтверджений та підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, з 01 вересня 2014 року є учнем обласного комунального закладу «Дніпропетровське медичне училище», отримує стипендію у розмірі 550 гривень щомісяця. Його батько ОСОБА_7 з 02 вересня 1991 року і по теперішній час працює електрослюсарем з повним робочим днем, у шахті ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» і станом на липень 2014 року мав стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах 22 роки і 09 місяців. Судовий збір при подачі позову прокурор не сплачував.

Згідно вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 КК України, способами захисту порушеного права може бути примусове виконання обовязку в натурі; відшкодування збитків. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менше, як 15 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором до державних і комунальних вищих та професійно-технічних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджеті з наданням місць у гуртожитках на час навчання і гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 62 Закону України «Про освіту», розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення та виплати, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід Держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З наведених норм чинного сімейного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Неповнолітня дитина - ОСОБА_1, є учнем КЗ «Дніпропетровське медичне училище» і сином шахтаря, який має більше ніж 15 років підземного трудового стажу. Навчаючись у вказаному комунальному закладі, куди він вступив без іспитів, на підставі норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», щомісячно отримує стипендію у розмірі 550 гривень, як пересічний учень. Разом з тим, має право на отримання стипендії у розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як син шахтаря, що має більше ніж 15 років підземного трудового стажу. Суд вважає, що право позивача на отримання стипендії у встановленому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», розмірі, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Той факт, що право на отримання такої стипендії, як визначено у підзаконному акті - Порядку призначення та виплати стипендій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року, зі змінами, мають діти шахтарів, що навчаються у місті, яке має статус гірничого, а позивач навчається у місті, що не має статусу гірничого, на думку суду не впливає на відновлення його порушеного права, тому що зазначений нормативний акт протирічить вимогам Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як закон, як нормативний акт органу законодавчої влади, має більшу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України, як нормативний акт органу виконавчої влади. Також, суд вважає, що норми Законів України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та «Про освіту», у частині, що регулює виплату стипендії, співвідносяться одна до одної, як загальна та спеціальна норми, де спеціальною є норма Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». При конкуренції цих норм, при вирішенні спору, суд застосовує спеціальну норму. Про те, що саме так застосовуються норми вказаних нормативно-правових актів, свідчить судова практика, як видно з рішень суду касаційної інстанції при вирішенні спорів даної категорії. Захистити порушене право позивача суд вважає за можливе у визначений прокурором спосіб шляхом стягнення недоплаченої стипендії у сумі 4008 гривень, та шляхом примусового виконання обовязку в натурі сплачувати стипендію у розмірі, визначеному Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому що такий спосіб захисту відповідає видам захисту, встановленим у п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 КК України. Підстав вважати розрахунки недоплаченої стипендії невірними у суду немає, тому він їй приймає. Відсутність у бюджеті будь якого рівня фінансування видатків у вигляді стипендії, при тому, що судом встановлено порушення вимог законодавства та права позивача на отримання стипендії у встановленому законом розмірі, не може бути підставою для відмови позивачеві у поновленні його порушеного права.

Судові витрати, які не сплачено при подачі позову, суд стягує з відповідача за дві окремі позовні вимоги (243 гривні 60 копійок х 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 75-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська в інтересах в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з обласного комунального закладу «Дніпропетровське медичне училище» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4008 гривень, як заборгованість з виплати стипендії за період часу з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року.

Зобовязати обласний комунальний заклад «Дніпропетровське медичне училище», починаючи з 01 березня 2015 року, виплачувати ОСОБА_1 стипендію у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання.

Стягнути з обласного комунального закладу «Дніпропетровське медичне училище» на користь Держави судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко