УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 8 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 червня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4 тис. грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, наслідок чого станом на 5 грудня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 20 156 грн 43 коп., з яких: 3 740 грн 70 коп. - заборгованість за кредитом; 16 415 грн 73 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Судовим наказом Бердянського міськрайонного суду від 2 жовтня 2007 року з відповідача було стягнуто заборгованість за цим договором у розмірі 5 033 грн 60 коп. Таким чином різниця заборгованості становить 15 122 грн 83 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 8 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові з інших підстав.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того, що банк не надав доказів на підтвердження своїх доводів, не надав належно оформленого розрахунку боргу, встановити правильність нарахування відсотків та інших платежів неможливо, зазначене є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові з інших підстав, виходив із того, що судовим наказом Бердянського міськрайонного суду від 2 жовтня 2007 року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором, зобов'язальні правовідносини сторін кредитного договору у зв'язку із закінченням строку його дії припинилися.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 13 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4 тис. грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судовим наказом Бердянського міськрайонного суду від 2 жовтня 2007 року з відповідача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 5 033 грн 60 коп.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 5 грудня 2014 року виникла загальна заборгованість за кредитним розміром у розмірі 20 156 грн 43 коп., із яких: 3 740 грн 70 коп. - заборгованість за кредитом; 16 415 грн 73 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє кредитора права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, сплати процентів, пені до виконання зобов'язання.

Обов'язок сплачувати проценти за весь період фактичного користування грошима передбачений ст. 536, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054, ст. 1056 ЦК України.

З огляду на викладене зроблений апеляційним судом висновок про відсутність у ОСОБА_3 обов'язку сплачувати проценти за користування коштами після постановлення судового наказу Бердянського міськрайонного суду від 2 жовтня 2007 року і до їх повернення та, у зв'язку із цим про безпідставність позову банку є передчасним.

Апеляційним судом у порушення вимог ст. 212-214, 316 ЦПК України не з'ясовано, чи виконано зазначений судовий наказ та коли, а відтак, не встановлено період за який банк мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, слід зазначити, що судовий наказ про стягнення заборгованості, який не виконаний, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, при розгляді справи апеляційний суд не перевірив суми нарахованої заборгованості, зокрема, з якого часу утворилася вказана сума заборгованості.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-37цс15 від 1 квітня 2015 року.

Допущені апеляційним судом при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська