У х в а л а

іменем україни

21 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини з батьком, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дочки з батьком. Обґрунтовуючи позов, зазначав, що з 2002 по 2011 рік перебував у шлюбі з ОСОБА_5 та має від шлюбу двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу відповідач разом з дітьми проживають окремо, при цьому відповідач перешкоджала спілкуванню позивача з їх спільними дітьми, у зв'язку із чим він вимушений був звернутися до органу опіки і піклування.

Рішенням Миколаївської міської ради від 23 вересня 2011 року № 968 була визначена участь позивача у вихованні дітей, затверджений графік відвідувань. У подальшому дочка виявила бажання більше часу проводити з ним, з батьком, а син навпаки - з матір'ю. Однак відповідач почала виявляти агресію відносно їх дочки: здійснювати на неї психологічний тиск, безпідставно перевела дитину до іншої школи. З 29 грудня 2013 року через конфлікт з відповідачем дочка ОСОБА_6 проживає з ним, а матір,брата і сестру відвідує. Проте відповідач продовжує періодично чинити перешкоди в проживанні дочки з ним, у зв'язку із чим ОСОБА_6 зверталася до Центру соціальної служби із заявою про визначення її місця проживання з батьком. Посилаючись на викладене та зазначаючи, що він зможе створити належні умови для проживання дочки, а подальше її проживання з відповідачем суперечитиме інтересам дитини, позивач просив визнати місце проживання дочки ОСОБА_6 з ним.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року позов задоволено. Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 з батьком у АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд, дослідивши докази у справі та надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, обґрунтовано дійшов висновку про наявність всіх умов для повноцінного розвитку, проживання та відпочинку дитини за місцем проживання матері, та про неможливість проживання дитини з батьком у зв'язку з відбуванням останнім покарання за вчинений злочин проти статевої свободи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

О.О. Дьоміна В.М. Коротун А.В. Маляренко