Справа № 344/6899/14-ц
Провадження № 22-ц/779/414/2015
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Проскурніцького П.І.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: відповідача ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

у травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що 08.02.2014 року в її квартирі АДРЕСА_1 сталося затоплення з вини ОСОБА_2, який проводив ремонтні роботи та залишив відкритим кран у душовій кабіні. Тому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9150,72 грн та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5570,01 грн матеріальної шкоди, 243,60 грн судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на незаконність і необґрунтованість ухваленого рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в основу рішення судом покладено акт, складений працівниками ЖЕО та висновок про пошкодження майна, однак не враховано пояснення свідків і той факт, що акт про затоплення було складено через два тижні після події зі слів позивачки. Не враховано і те, що до 08.02.2014 року в будинку АДРЕСА_1 кілька днів не було води у зв'язку з замерзанням водопровідних труб. Забудовник житлового будинку того дня, коли сталося затоплення, без попередження подав воду до квартир будинку. Він після закінчення ремонту у вказаній квартирі на початку лютого 2014 року повернув ключі від вхідних дверей квартири батьку позивачки ОСОБА_6 Оскільки його вини у заподіянні шкоди внаслідок залиття квартири немає, а відповідальність за закриття запірної арматури водовідведення несе власник житла, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач за погодженням із матір'ю позивача проводив ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1, належній на праві власності ОСОБА_4 08.02.2014 року у вказаній квартирі сталося затоплення, згідно акту від 20.02.2014 року, складеному працівниками ПП «Жео-Житлосервіс», внаслідок халатного відношення до сантехнічних приладів майстрів, що проводили ремонт у цій квартирі, а саме: був відкритий змішувач в душовій кабіні. Визначаючи розмір майнової шкоди, суд узяв за основу висновок № 76-2/14 від 26.02.2014 року дослідження пошкодженого майна судового експерта ОСОБА_7 про те, що внаслідок замокання прямі витрати на відновлення зазначеної квартири складають 5570,01 грн.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Вказані складові цивільно-правової відповідальності, крім вини, доводить позивач, оскільки у цивільному законодавстві встановлено презумпцію вини (ст. 1166 ЦК України).

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, однак фактично в ній не проживає.

Власність зобов'язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Ця правова норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує до чого зобов'язаний власник.

Стаття 322 ЦК України покладає на власника тягар утримання майна, тобто власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

В січні 2014 року за домовленістю з матір'ю позивачки ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_5 проводив ремонт зазначеної квартири. Жодних претензій до відповідача щодо виконаних ремонтних робіт у позивачки не було.

З 22 січня 2014 року ОСОБА_8 виїхала з м. Івано-Франківська, а позивачка нагляд за своєю квартирою не здійснювала. 08 лютого 2014 року вона дізналась від забудівника про затоплення квартири.

Акт про обстеження квартири АДРЕСА_1 складено працівниками ПП «Жео-Житлосервіс» тільки 20 лютого 2014 року (а. с. 59).

Однак, зі змісту акту не вбачається достовірність встановлення причини затоплення - внаслідок халатного відношення до сантехнічних приладів майстрів, що проводили ремонт у цій квартирі (був відкритий змішувач в душовій кабіні), оскільки ОСОБА_5 присутнім при його складанні не був.

Вищевказаний акт складений з порушеннями і не відповідає по формі та змісту Типовому акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який є додатком № 4 до пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76. При цьому, присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов'язковою (Роз'яснення Мінжитлокомунгоспу № 12/20-8-18 від 29.08.2008 р).

Відповідач ОСОБА_5 категорично заперечував свою причетність до залиття квартири позивачки, вказуючи, що ремонт квартири ним було виконано якісно, претензій до його роботи зі сторони позивачки чи її матері не було, ключі від квартири на початку лютого 2014 року він повернув батьку позивачки ОСОБА_6

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, судом не було встановлено об'єктивних, чітких та несуперечливих показань свідків, необхідних для встановлення дійсних обставин справи, їх пояснення не дають змогу встановити безперечний зв'язок між доводами сторін і спірними правовідносинами.

Установивши такий факт, суд у порушення вимог статей 212 - 215 ЦПК України у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин, не дав належної оцінки наданим ОСОБА_5 запереченням, не зазначив у рішенні результату їх оцінки, не встановив та не зазначив у рішенні причини залиття квартири позивача, фактично поклав лише на відповідача обов'язок доведення відсутності вини у залитті квартири й не навів мотивів та обставин, із огляду на які вважав встановленою протиправність поведінки відповідача і причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, при цьому суд обґрунтував висновок про задоволення позову лише припущеннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачкою не надано належних доказів про наявність підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України для покладення обов'язку на відповідача відшкодувати майнову шкоду, завдану залиттям квартири, а саме: встановлення особи, яка завдала спричинену шкоду, протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) такої особи та причинного зв'язку між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, заперечень відповідача про те, що він не є тією особою, яка завдала спричинену шкоду, не спростував, а матеріали справи не містять доказів про те, що саме дії чи бездіяльність ОСОБА_5 призвели до залиття належної ОСОБА_4 квартири.

Оскільки вказані порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Проскурніцький П.І.