Справа № 308/1847/13-ц
У Х В А Л А

01 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю ОСОБА_1, який одночасно діє і від імені ТОВ «Юридична фірма-МС», розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» і ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 8 травня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

04.02.2013 ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом до Першої Ужгородської держнотконтори, приватного нотаріуса Ужгородського МНО ОСОБА_3 і КП «БТІ м. Ужгорода» та уточнивши формулювання позовної вимоги мотивувала його таким. 08.12.2003 померла ОСОБА_4, після якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Квартира належала спадкодавцю на підставі договору міни, укладеного 19.06.1997 із ОСОБА_5, що був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_3 за реєстровим № 2897.

ОСОБА_4 залишила заповіт від 04.04.2003, яким зазначену квартиру заповіла ОСОБА_6 матері позивача. ОСОБА_6-М.М. 29.01.2004 прийняла спадщину, у Першій Ужгородській держнотконторі була заведена спадкова справа № 43/400 і під час зясування складу спадкового майна стало відомо, що за договором від 23.03.2004, який від імені ОСОБА_4 уклав ОСОБА_1, квартиру АДРЕСА_1 було продано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, - доньці ОСОБА_1 Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2006, що набрало законної сили 13.06.2006, договір купівлі-продажу квартири від 23.03.2004 визнано недійсним.

ОСОБА_6-М.М. померла 12.11.2009, позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину за своєю матірю, однак, не може одержати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу договору міни від 19.06.1997 як правовстановлюючого документа щодо набуття свого часу права власності на квартиру ОСОБА_4, що його вилучено у звязку з розслідуванням кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч. 2 КК України.

Судами вирішені на користь позивача спори щодо вищезгаданої квартири, окрім указаного вище рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2006, ухвалені рішення в таких справах:

рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.12.2010, що набрало законної сили 06.04.2011, відмовлено в позові ОСОБА_7, ОСОБА_1, ГО «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 04.04.2003;

рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2012, що набрало законної сили 20.09.2012, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000,00 грн вартості будівельних матеріалів.

Посилаючись на ці обставини, на правила спадкування та на положення ст. 392 ЦК України щодо права власника вимагати визнання права власності у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності, позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2013 позов задоволено: визнано в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_6-М.М., яка померла 12.11.2009.

У порядку ст. 292 ч. 1 ЦПК України як особи, які не брали участі у справі, в якій суд вирішив питання про їхні права та обовязки, рішення суду оскаржили як незаконне ТОВ «Юридична фірма-МС» і ОСОБА_1 Апелянти зазначають, зокрема, що: позовна заява та рішення суду мотивовані діями осіб, які не були залучені до участі в справі; справу вирішено щодо неіснуючої особи приватного нотаріуса ОСОБА_3, тоді як насправді є приватний нотаріус ОСОБА_8; відповідачі не повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи; до участі в справі не було залучено реєстраційні служби Головного управління юстиції в Закарпатській області та Ужгородського міськрайонного управління юстиції замість підприємства техінвентаризації; ОСОБА_2 здобула докази з порушенням закону, докази є недопустимими, на час смерті ОСОБА_4 квартира не входила до складу спадщини, ОСОБА_6-М.М. і ОСОБА_2 не є спадкоємцями, а заповіт ОСОБА_4 у цій частині є недійсним; оригінали документів були викрадені з квартири; суд постановив рішення на припущеннях, рішення є незаконним та необґрунтованим; суд не встановив відповідачів по справі та осіб, права та обовязки яких порушуються, не залучив їх до участі в справі, тоді як рішенням суду порушуються законні права та обовязки ОСОБА_7, ОСОБА_1, ТОВ «Юридична фірма-МС», ТОВ «Галоч 34» та інших субєктів підприємницької діяльності.

Виходячи з наведеного, апелянти просять рішення суду першої інстанції скасувати, у позові ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_1, який одночасно діє і від імені апелянта ТОВ «Юридична фірма-МС», який скаргу підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1 ЦПК України), зазначене стосується як права на позов, так і права на апеляцію. Особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), особа зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60, ст. 179 ч. 1 ЦПК України). Апелянт, подаючи в порядку ст. 292 ч. 1 ЦПК України скаргу, повинен довести наявність у нього права на її подання, наявність фактів і обставин, що свідчать про вирішення судом питання саме про його права і обовязки, про порушення рішенням суду, ухваленим без залучення до участі в справі апелянта, його законних прав та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, спрямованим на реалізацію її права на спадкування за законом квартири АДРЕСА_1 за матірю ОСОБА_6-М.М., яка померла 12.11.2009, і яка, в свою чергу, за заповітом від 04.04.2003 успадкувала цю квартиру за ОСОБА_4, яка померла 08.12.2003 (а.с. 6-10). Наявними в справі документами стверджується, що оригінал договору міни, укладеного 19.06.1997 ОСОБА_4 із ОСОБА_5 і посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_8 за реєстровим № 2897, на підставі якого указана квартира належала ОСОБА_4, був вилучений у нотаріуса ОСОБА_8 у звязку з розслідуванням кримінальної справи № 6109704, видача його дубліката є неможливою (а.с. 14-18). Предметом заповіту ОСОБА_4, складеного 04.04.2003 на імя ОСОБА_6-М.М. і посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_9 за реєстровим № 1426, була лише квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7). Стосовно прав на спірну квартиру тривали судові процеси, в результаті яких були ухвалені рішення, що вирішили істотні питання, повязані з правами на квартиру:

рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2006, що набрало законної сили 13.06.2006, договір купівлі-продажу квартири від 23.03.2004, укладений ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4, із ОСОБА_7 про продаж № 15 у будинку № 54 по вул. Джамбула в м. Ужгороді, що був посвідчений цього дня приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_10 за реєстровим № 466, визнано недійсним (а.с. 25-28);

рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.12.2010, що набрало законної сили 06.04.2011, відмовлено в позові ОСОБА_7, ОСОБА_1, ГО «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 04.04.2003 (а.с. 29-32);

рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2012, що набрало законної сили 20.09.2012, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000,00 грн вартості будівельних матеріалів (а.с. 33-36).

Судовими рішеннями встановлені, зокрема, обставини переходу прав та спадкування щодо вищевказаної квартири, суди дійшли висновку, що ОСОБА_2 є правомірним спадкоємцем за ОСОБА_6-М.М., як та була належним спадкоємцем за ОСОБА_4, а відтак, визнано право ОСОБА_2 на спадкування квартири, судами констатовано, що таке спадкування не порушує прав ОСОБА_1, інших осіб, доказів про таке немає, а право ОСОБА_1 на відшкодування вартості завезених свого часу за відповідних обставин до квартири будівельних матеріалів було захищене шляхом присудження відповідної грошової компенсації.

Апеляція, подана ТОВ «Юридична фірма-МС» і ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2013, у контексті розглянутого судом позову не містить жодних конкретних доводів, що підтверджувалися б відповідними доказами, про порушення прав цих осіб внаслідок реалізації ОСОБА_2 права на спадкування та ухвалення судом рішення, а її зміст у відповідних частинах суперечить встановленому вищевказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили. Посилання на порушення прав цих осіб, прав ОСОБА_7, ТОВ «Галоч 34», які не подавали апеляції, а також на порушення прав невизначеного кола інших субєктів підприємницької діяльності безпредметні, бездоказові та не можуть братися до уваги. Твердження апелянтів про процесуальні, інші порушення, що мали, на їх думку, місце під час розгляду справи, не мають значення, оскільки право на таке обґрунтування скарги належить особі, яка має і довела законне право на апеляційне оскарження.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційному суді на наявність кримінальних проваджень, які, як він вважає, можуть вплинути на результат справи, не можуть бути враховані, оскільки мають характер припущень щодо ймовірного результату незавершених проваджень. Водночас, за наявності для того підстав особа не позбавлена права діяти на захист своїх законних прав та інтересів залежно від результату остаточного вирішення кримінальних проваджень.

За таких обставин, суд першої інстанції вирішував питання суто про спадкові права ОСОБА_2 і не вирішував питання про права і обовязки ТОВ «Юридична фірма-МС» і ОСОБА_1, останні не довели наявності у них права на апеляцію, яку подали, доводи апелянтів ґрунтуються на припущеннях, тому підстав для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції за цією апеляцією немає.

Відтак, оскільки наявність у ТОВ «Юридична фірма-МС» і ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження рішення суду перевірялася і зазначені обставини були встановлені після відкриття апеляційного провадження, це провадження відповідно до ст. 8 ч. 8, ст. 292 ч. 1, ст. 297 ч. 5 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. 8 ч. 8, ст. 292 ч. 1, ст. 297 ч. 5, ст. 304 ч. 1 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» і ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 8 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» про визнання права власності на спадкове майно закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді