Справа № 521/5081/15-ц
Провадження №2/521/3201/15
05 червня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
31.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №14 в будинку №35 по вулиці Іцхака Рабіна в м. Одесі.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є власницею 4-ох кімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2003 року, посвідченому державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-3341. 12.09.2003 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за нею в КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі №469 пр, реєстр.№66, стор.87. Вона постійно проживає та зареєстрована в належній їй квартирі з 2003 року. Крім неї в квартирі також зареєстровані її донька ОСОБА_3, онук ОСОБА_4 і колишній чоловік її доньки ОСОБА_2 Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2012 року шлюб між її донькою і ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу в січні 2013 року ОСОБА_2 забрав свої особисті речі, пішов з квартири і став проживати в квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. Таким чином, вважає, що відповідач, якому належало право користування житловим приміщенням на підставі реєстрації, втратив таке право, у звязку з не проживанням в квартирі понад один рік, а саме: з січня 2013 року. Реєстрація відповідача в її квартирі порушує її право власності, оскільки на імя відповідача нараховується плата за користування комунальними послугами, в силу чого вона несе додаткові витрати, повязані з утриманням квартири і прибудинкової території. У звязку з не проживанням відповідача в квартирі, вона зверталася до відповідних комунальних установ із заявами про здійснення перерахунку комунальних платежів. КП «ЖКС «Черьомушки» був здійснений розрахунок плати за вивезення сміття без врахування відповідача з 01.05.2014 року, що підтверджується довідкою №1151. Але в інших установах їй було відмовлено здійснити перерахунок комунальних платежів, оскільки відповідач зареєстрований в квартирі. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням подати заяву у відповідні органи про зняття з реєстрації, у звязку з його не проживанням в квартирі, але відповідач відмовляється подати таку заяву. Той факт, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується актом про не проживання від 23.03.2015 року, довідкою від 26.03.2015 року (випискою з будинкової книги про склад сімї і реєстрацію).
22.05.2015 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вона просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по в АДРЕСА_3.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2003 року ОСОБА_1 купила ізольовану квартиру № 14, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Іцхака Рабіна (колишня Якіра) в будинку № 35, яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, та підсобних приміщень, корисною площею 61,6 кв.м., загальною площею 62,5 кв.м., в тому числі житловою площею 46,1 кв.м. (а.с.5).
Як вбачається з довідки № 1151 від 26.03.2015 року в спірній квартирі окрім позивача зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.8), який не проживає в спірній квартирі більше 1 року, про що свідчить складений акт від 23.03.2015 р. (а.с. 10).
Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України .
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення особи померлою.
Системний аналіз ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Як встановлено судом та видно з матеріалів справи позивач є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_4.
Раніше в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач по справі, як член сімї власника, який є колишнім чоловіком доньки позивача.
Рішенням Малиновського районного суду від 27.08.2012 року шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 (донькою позивача) розірвано.

На теперішній час відповідач є сторонньою особою для позивача і перешкоджає їй користуватися і розпоряджатися квартирою.

Як вбачається з відповіді Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/21-во2807 від 13.05.2015 року (вх.20839 від 20.05.2015 року) згідно з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України «Армор» інформація щодо звернення гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з приводу усунення перешкод в користуванні житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_5 та будь-яка інша інформація по вищезазначеному громадянину відсутня.

З відповіді Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» Одеська дирекція поштамт Центр поштового звязку №1 №12/146-ЮК від 15.05.2015 року, вбачається, що за період з 01.11.14 року по 01.05.15 року на адресу АДРЕСА_6 на імя ОСОБА_2 видання та рекомендована кореспонденція в надходженні та видачі не значиться (вх. 20668 від 19.05.2015 року).

Згідно положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 з січня 2013 року.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідач ОСОБА_2, не знявся з реєстраційного обліку за своїм колишнім місцем проживання, чим створює перешкоду в реалізації права власності позивачу.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачу ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 втративши права користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 14 в будинку № 35 по вул. І. Рабіна в м. Одесі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.