АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г. Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач звернувся до відповідачки з даним позовом. Просив поділити набуте подружжям на час перебування у шлюбі майно, а саме цінні папери у кількості 4 948 штук, виділивши їх позивачу і відповідачу в рівних частинах.

В ході розгляду справи, уточнюючи свої позовні вимоги, позивач остаточно просив визнати за кожною із сторін по Ѕ частині прав покупця за Попереднім договором № G260, укладеним між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 04.08.2006 року по 20.10.2011 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та проінвестували будівництво однокімнатної квартири №26 в ЖК «Коцюбинський» по АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу цінних паперів у кількості 4 948 штук, що дало право забронювати вказаний об'єкт нерухомості. З метою придбання необхідної кількості облігацій між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір, кошти за яким повністю сплачені під час шлюбу. У зв'язку з припиненням діяльності юридичної особи, яка зобов'язалась передати заброньований об'єкт нерухомості, та переуступленням прав Товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», між відповідачкою та останнім 22.08.2011 року був укладений Попередній договір № G260 купівлі-продажу квартири по ціні 227 135 грн. 47 коп. за яким вона в якості забезпечувального внеску сплатила кошти у повному розмірі вартості квартири. Вважаючи, що сплачені грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя, просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поділено спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набуте за час перебування в шлюбі наступним чином: виділено ОСОБА_2 1/2 частину прав покупця передбачених попереднім договором №G260 від 22.08.2011р.; виділено ОСОБА_1 1/2 частину прав покупця передбачених попереднім договором №G260 від 22.08.2011р. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, ставиться питання про зміну судового рішення шляхом його скасування в частині задоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в їх задоволенні. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом безпідставно не було ураховано, що ініціатива купівлі та переговори щодо укладення договорів по придбанню цінних паперів та спірного об'єкта нерухомості належить матері апелянта - ОСОБА_4 і придбавалась дана квартира з метою подальшого проживання в ній саме матері апелянта та її чоловіка, а отже, дані договори укладались не в інтересах сім'ї позивача та відповідача. Вказує, що позивач не надав суду жодного підтверджуючого документу про його участь у купівлі цінних паперів, доказів на підтвердження тому, що він здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, укладеного з метою купівлі цінних паперів. Суд не надав належної оцінки тому, що погашення кредиту здійснювалося відповідачкою та її матір'ю, на підтвердження чого були надані суду договори депозитного вкладу та довідку про доходи й тому цінні папери придбані за кошти, що не належать подружжю, не є їх спільною сумісною власністю та не підлягають поділу. Крім того на час укладання даного договору сторони більше шести місяців не проживали разом. Апелянт посилається на порушення норм процесуального права, а саме на те що заява про уточнення позовних вимог по суті є заявою про зміну предмету позову, однак прийнята судом вже після переходу до стадії розгляду справи по суті.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник позивача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити.

Третя особа ТОВ «Аверс-Сіті» в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про що свідчить зворотне поштове повідомлення долучене до справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги суд вважав встановленим, що забезпечувальний внесок на ім'я відповідачки за квартиру право власності на яку очікується, є спільною власністю подружжя в рівних частках, тому позивачу належить право на 1/2 частку прав покупця за попереднім договором №G260 від 22.08.2011року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2006 року, який рішенням Святошинського суду м. Києва від 20.10.2011 року розірвано (а.с. 5).

07.09.2006 року між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональні будівні інвестиції» укладено договір бронювання об'єкта нерухомості № G 260-Б2, а саме, однокімнатної квартири № 260 в житловому комплексі «Коцюбинський» по АДРЕСА_1, яким погоджено та визначено особливості реалізації права на придбання Об'єкта у власність Відповідача при погашенні пакету цінних паперів, умови та порядок бронювання Об'єкта (а.с. 7-9 ).

Пунктом 1.2 даного Договору передбачено, що Об'єкт бронюється за умови придбання Відповідачем пакету цінних паперів в кількості, визначеній у п.1.4. цього Договору, за формулою: кількість кв. м. загального житлового приміщення поділена на 0,01 кв. м. дорівнює необхідній кількості облігацій.

Відповідно до п.1.4. Договору загальна площа об'єкта бронювання складає 49,48 кв.м. а тому кількість цінних паперів складає 4 948 штук.

Для виконання договору бронювання об'єкта нерухомості № G 260-Б2В від 07.09.2006 року з відповідачем укладено договір купівлі - продажу цінних паперів № G 260-К2 К-40-6 від 07.09.2006 року, на підставі якого придбано 4 948 штук цінних паперів за 227 135 грн. 47 коп. у вигляді безвідсоткових облігацій за номерами з 54580 по 59527 (а.с. 44-48).

Для придбання цінних паперів 22.12.2006 року між відповідачем та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 205/П/РП/2006-840 (а.с. 50-52).

Згідно з довідкою №176/0101 від 15.01.2015 року, виданої ВАТ КБ «Надра», станом на 06.01.2010 року заборгованість по сплаті кредиту відсутня й кредит закрито, тобто кредит погашений у повному обсязі ще під час шлюбу сторін (а.с.124 ).

Оскільки облігації придбано під час шлюбу і відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами придбання їх за її особисті кошти, суд першої інстанції дійшов вірного висновку відносно того, що 4 948 акцій цінних паперів на загальну суму 227 135 грн. 47 коп. були спільною власністю подружжя в рівних частках, виходячи з положень ст. ст. 22, 28 КпШС України.

Доводи апеляційної скарги про те, що на придбання цінних паперів та погашення кредиту витрачено грошові кошти матері відповідачки, колегія суддів прийняти до уваги не може з огляду на те, що ці обставини перевірялися судом при вирішенні спору, ніяких вимог з боку зазначеної особи до сторін та предмету договору нею не заявлено, цивільно-правових угод з приводу передачі коштів не укладалося.

У зв'язку із припиненням діяльності ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», ОСОБА_1 22.08.2011 року уклала з ТОВ «АВЕРС - СІТІ» Попередній договір №G260 та договір №G260/АС відступлення права вимоги за якими в порядку та на умовах, визначених цими договорами передала у власність останнього цінні папери у вигляді безвідсоткових облігацій номери з 54580 по 59527 в кількості 4 948 штук по номінальній вартості 20.20 грн. за одну, загальною вартістю 227 135.47 грн. на погашення повної вартості однокімнатної квартири № 260 проектною площею 49.48 кв.мв житловому комплексі «Коцюбинський» по АДРЕСА_1 ( а.с. 75, 214-216).

Отже, за вказаними договорами відповідачка, сплативши вартість об'єкта будівництва (стовідсоткову передоплату), тобто вчинивши дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт, набулаобумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

З огляду на те, що придбані під час шлюбу цінні папери (облігації) перейшли у власність ТОВ «АВЕРС - СІТІ», а відповідачка набула права покупця з очікуванням передачі їй у власність однокімнатної квартири № 260 в житловому комплексі «Коцюбинський» по АДРЕСА_1, суд дійшов вірного висновку про рівність часток сторін у праві покупця.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/16423/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13401/2015

Головуючий у суді першої інстанції: П`ятничук І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.