У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним вище позовом, у якому просили визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та після уточнення позовних вимог просили визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини, за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частини, за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_8 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Після смерті залишилися спадкоємці першої черги її діти ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_12, але спадщину відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), прийняла тільки ОСОБА_9, яка на той час проживала разом з матір'ю та фактично вступила у володіння майном, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_9 - ОСОБА_13, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилася спадщина яка складається з 4/5 частини домоволодіння. Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9, за правом представлення після смерті батька ОСОБА_13 Також спадкоємицею після смерті ОСОБА_9 є її донька ОСОБА_6 Просили позов задовольнити.

У листопаді 2014 року відповідач ОСОБА_7 позов не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частини, визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частини та за ОСОБА_6 на 1/6 частини спірного житлового будинку.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що після смерті матері спадщину прийняли тільки він та його сестра ОСОБА_9, яка після смерті матері переїхала проживати до своєї доньки ОСОБА_6 Зазначає, що після смерті матері та по теперішній час утримує спірний житловий будинок, обробляє земельну ділянку, зробив переобладнання у будинку тощо. Таким чином, просив зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_7 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 в м Дніпропетровську. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на 1/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в м Дніпропетровську. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на 1/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську. Визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1

У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/5 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, в порядку спадкуванням після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. У решті вимог позову та зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відповідно до ст. 519 ЦК України (1963 року) спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є її діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_14, кожен з яких має право на 1/5 частини спірного житлового будинку. Разом з тим, після сметі ОСОБА_8 спадщину прийняли її син - ОСОБА_7 шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори та донька ОСОБА_9, яка на день смерті проживала з матір'ю та вступила у фактичне володіння майном, а тому прийняла спадщину відповідно до ч. 1 ст 549 ЦК України (1963 року).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик