Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2015 Справа №607/4056/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючої Герчаківської О.Я.,

при секретарі Паюка М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4С, який 23 липня 2014 року помер. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,059 га, передану для ведення садівництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлому 23 липня 2014 року було встановлено, що у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця записано «Цісар», а в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №027897 «Цісарь». У звязку з даними розбіжностями державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 січня 2015 року. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 0,059 га, передану для ведення садівництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак надіслав суду листа, в якому просить справу розглядати без представника сільської ради. Із позовом сільська рада згідна.

Представник третьої особи - Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, однак надіслала листа про розгляд справи у її відсутності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що померлий ОСОБА_4 був його другом. На земельній ділянці ОСОБА_4 він був двічі, там вони з друзями збиралися на пікніки. Дана земельна ділянка була виділена померлому як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС. Ділянка знаходиться в с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Свідку відомо, що в документах допущена помилка в написанні прізвища померлого, де вказано «Цісарь» замість «Цісар».

Заслухавши позивача та його представника, покази свідка, ознайомившись із листами представника відповідача, третьої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

23 липня 2014 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №175029 від 23 липня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,059 га, переданої для ведення садівництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №027897, виданий ОСОБА_3 сільською радою народних депутатів 28 червня 1995 року. У вказаному акті прізвище власника зазначено як «Цісарь».

У Витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складеному 02 березня 2015 року, власником земельної ділянки площею 0,059 га, переданої для ведення садівництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, значиться ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ИД №027937 від 04 грудня 1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, 04 грудня 1997 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6. Після чого остання змінила прізвище на «Цісар».

Як вбачається із будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку за адресою: вул.Танцорова, 4/7, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом за вищевказаною адресою.

Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори №222/02-31 від 27 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,059 га, передану для ведення садівництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, після померлого 23 липня 2014 року ОСОБА_4 у звязку з розбіжностями у наданих нотаріусу документах.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивач є дружиною померлого 23 липня 2014 року ОСОБА_4, яка у звязку із розбіжностями в прізвищі спадкодавця, яке у свідоцтві про смерть записано «Цісар», а в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №027897 «Цісарь», позбавлена можливості оформити свої права на спадкове майно, а тому звернулася з відповідним позовом до суду.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 0,059 га, передану для ведення садівництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.6, 8, 10, 15, 30, 212-215, 221 ЦПК України, ст.ст. 84, 392, 1261, 1268, 1270 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 0,059 га, передану для ведення садівництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого 23 липня 2014 року ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська