Справа № 727/6895/15-ц
Провадження № 2/727/2077/15
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі Скрипник Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського райсуду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що він надав відповідачу ОСОБА_2 01.04.2013 року кошти в позику в розмірі 2000,00 доларів США на строк до 01.04.2014 року, про що складено було розписку. 28.11.2013 року він надав відповідачу ОСОБА_2 01.04.2013 року кошти в позику в розмірі 1614,00 доларів США на строк до 15.02.2014 року, про що складено було розписку. Загальна сума позичених коштів становить 3614,00 доларів США, що є еквівалентом 81584,88 грн. Він неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення коштів, однак, відповідач не повертає кошти обіцяючи в майбутньому повернути. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь кошти в розмірі 3614 доларів США, що еквівалентно 81584,88 грн. та витрати понесені при подачі позовної заяви до суду, а саме: судовий збір у розмірі 841,85 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи; від останнього через канцелярію поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив заявлені ним вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача і зі згоди представника позивача у наданій заяві, в заочному порядку.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України, право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відносно цих вимог, судом, належними доказами по справі установлено наступні факти, зокрема те, що позивач ОСОБА_1 01.04.2013 року, відповідачу ОСОБА_2, позичив кошти в розмірі 2000,00 доларів США на строк до 01.04.2014 року, яка написала та надала йому розписку, якою визнала факт отримання грошей у борг, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.15).

28.11.2013 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 та передав їй кошти в розмірі 1614,00 доларів США на строк до 15.02.2014 року, яка написала та надала йому розписку, якою визнала факт отримання грошей у борг що підтверджується письмовою розпискою (а.с.16). Загальна сума позичених коштів становить 3614,00 доларів США, що є еквівалентом 81584,88 грн.

Позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача ОСОБА_2 з пропозицією повернення коштів, але вона не повертає кошти обіцяючи в майбутньому повернути, що підтверджується пропозицією (а.с.8), яку відповідачем було залишена без уваги.

З довідки №6981 від 07.10.2015 року вбачається, що позивач перебуває на обліку та отримує допомогу з 01.07.2014 року при народженні дитини ОСОБА_1, 15.07.2014 року (а.с.25).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно правових позицій (постанова Верховного суду України від 18 вересня 2013 року (справа №6-63цс/13) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань.

За приписами ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. У відповідності до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривні. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, вираження у договорі грошових зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 кошти на загальну суму 3614,00 доларів США, що є еквівалентом 81584,88 грн. Сторони домовилися, що відповідач ОСОБА_2, поверне кошти в розмірі 2000,00 доларів США в строк до 01.04.2014 року, а кошти в розмірі 1614,00 доларів США поверне в строк до 15.02.2014 року. Однак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконує свої зобовязання за договорами позики та кошти не повертає.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого судового збору, належним чином підтвердженого відповідною квитанцією від 20.08.2015 року, 27.10.2015 року в розмірі 841,85 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 524, 526, 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 заборгованість за борговими розписками в розмірі 3614,00 доларів США, що є еквівалентом 81584,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору, документально підтвердженого відповідними квитанціями від 20.08.2015 року, 27.10.2015 року в розмірі 841,85 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Слободян Г.М.