У х в а л а

18 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Сімоненко В.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця державної виконавчої служби Борівського районного управління юстиції Харківської області,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 5 березня 2015 року його скаргу задоволено частково, постановлено: визнати дії державного виконавця Борівського районного управління юстиції Харківської області щодо передачі на реалізацію частини нежитлової будівлі АДРЕСА_1 неправомірними; зупинити реалізацію належної йому 1/2 частини зазначеної будівлі; в іншій частині вимог скарги відмовити. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2015 року ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення вимог скарги скасовано, у задоволенні скарги відмовлено; в решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на вищезазначену ухвалу апеляційного суду.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів апеляційної та касаційної інстанцій, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 366, 371, 386 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 73 Сімейного кодексу України (далі - СК України), частини шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 28 липня 2011 року, 11 грудня 2013 року, 23 вересня та 24 грудня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні його скарги, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що вимоги скарги щодо незаконності передачі майна на реалізацію та зупинення такої реалізації є безпідставними. Судовим рішенням визначено розмір часток у праві спільної сумісної власності, що належать співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тому відсутні перешкоди у реалізації частки майна боржника.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблено такі висновки:

- в ухвалах від 11 грудня 2013 року, 24 грудня 2014 року суд дійшов висновку про те, що звернення стягнення на об'єкт права спільної сумісної власності в цілому, без попереднього визначення частки боржника та виділення її в натурі, є незаконним та неправомірним, оскільки суперечить статті 73 СК України, частині шостій статті 52 Закону, статті 371 ЦК України та порушує право володіння, користування й розпорядження майном, як об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

В ухвалах від 28 липня 2011 року, 23 вересня 2014 року, які надані для порівняння, суд відмовив у відкритті касаційного провадження в справі і не робив висновків щодо застосування норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця державної виконавчої служби Борівського районного управління юстиції Харківської області за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема