АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
У Х В А Л А

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року позов задоволено : розірвано шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 20.08.2004 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що твердження позивача про те, що сімейне життя останніх 4-5 років між сторонами погіршилось, шлюбні стосунки між ними припинені, не відповідають дійсності та не були досліджені судом першої інстанції.

Вказував, що судом не були досліджені та з'ясовані письмові заперечення на позовну заяву про розірвання шлюбу та додаткові пояснення. Шлюб сторін триває більше десяти років, їх сім'я жила у злагоді та благополуччі, жодних підстав для розірвання шлюбу не виникало. За останні роки вони всією родиноюїздили на відпочинок за кордон. У квітні 2015 року вони разом планували також поїхати всієї сім'єю на відпочинок за кордон, але через хворобу позивача, на відпочинок поїхали лише він, їх донька ОСОБА_1 та мати позивача. Лише у лютому 2015 року позивачем була подана позовна заява про поділ спільного майна подружжя, що було великою несподіванкою.

Посилався на те, що сторони до теперішнього часу проживають разом всією сім'єю в одній квартирі, разом ведуть спільне господарство, тобто спільне використання предметів побуту, приготування їжі, утримання квартири у чистоті та інше, та до вересня 2015 року разом проживали в одній кімнаті.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 заявили клопотання про надання сторонам строку для примирення - 6 місяців, посилаючись на те, що суд першої інстанції не вживав заходів щодо примирення сім'ї і не надав подружжю можливість владнати сімейні стосунки і зберегти сім'ю.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, позивач пояснила, що не бажає примирення, і з урахуванням тих неприязних стосунків, що склались між сторонами, вважає збереження сім'ї неможливим.

Вислухавши думку сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.08.2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 948. Від даного шлюбу є дитина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, сімейне життя протягом останніх 4-5 років між сторонами погіршилось, шлюбні стосунки між ними припинені, але сторони зареєстровані в одній квартирі. Тому вважає подальше спільне життя та збереження сім'ї із відповідачем неможливим та просить суд розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2

Ухвалою суду від 28.04.2015 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання на 25 червня 2015 року.

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою від 25.06.2015 року, судове засідання не відбулось у зв'язку із зайнятістю судді в колегіальному розгляді кримінального провадження №1-кп/756/21/15. Розгляд справи призначено на 29.09.2015 року.

23.06.2015 року через канцелярію суду та в судовому засіданні 29.09.2015 року відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд вжити заходів до примирення сім'ї (а.с. 23-25, 61).

Відповідно до журналу та аудіозапису судового засідання від 29 вересня 2015 року, під час розгляду справи в суді першої інстанції клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення судом не розглядалось. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Статтею 304 ЦПК України визначено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладені вимоги закону та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, виходячи із обставин справи щодо наявності у сторін малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відсутності згоди відповідача на розірвання шлюбу, доводів відповідача ОСОБА_2, наведених у запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі щодо необхідності вжиття заходів до збереження сім'ї, колегія суддів вважає за необхідне клопотання ОСОБА_2 задовольнити частково, надавши сторонам строк для примирення - 3 місяці.

Відповідно до ч. 7 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Керуючись ст. 307, 317, 218, 201 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Надати сторонам у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 строк на примирення - 3 місяці.

Провадження по справі зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: