У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (далі - КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач посилався на те, що 16 червня 2006 року ОСОБА_1 зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_1, власником якої на той час був її брат - ОСОБА_2. Розпорядженням виконкому Фастівської міської ради від 28 серпня 2008 року № 4257

ОСОБА_2 було надано дозвіл на приватизацію вищевказаної квартири, а 25 вересня 2008 року ним було отримано свідоцтво про право власності на неї. Проте, за результатами перевірки Фастівською міжрайонною прокуратурою з приводу законності приватизації цієї квартири, було встановлено, що вищевказане розпорядження органу приватизації було видано незаконно, та у подальшому на підставі прокурорського протесту рішенням виконкому Фастівської міської ради вказане розпорядження про приватизацію квартири було скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2. помер. Після його смерті, у спірній квартирі залишилася зареєстрованою відповідачка. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 березня 2013 року, скасовано свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане

ОСОБА_2, та зобов'язано ОСОБА_1 повернути нерухомий об'єкт до комунальної власності територіальної громади міста Фастова. Оскільки тривалий час відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі, позивач просив визнати її такою, що втратила право користування нею.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від

26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року, відмовлено КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» в задоволенні позову.

У касаційній скарзі КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 16 червня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, власником якої на той час був її брат ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 вересня 2008 року серії НОМЕР_1, яке було видано на підставі розпорядження виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 серпня 2008 року № 4257.

26 лютого 2010 року Фастівською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку законності приватизації спірної квартири, за результатами розгляду якої було встановлено, що вищевказане розпорядження про приватизацію цієї квартири видано незаконно, оскільки на підставі цього розпорядження було надано право на приватизацію житла, яка перебуває в аварійному стані. З метою реагування на це порушення закону, 26 лютого 2010 року Фастівським міжрайонним прокурором було винесено протест на вищевказане розпорядження, на підставі чого у подальшому рішенням виконкому Фастівської міської ради від 23 квітня 2010 року № 68 було скасовано розпорядження, яким було передано спірну квартиру у власність ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у спірній квартирі залишилася зареєстрованою відповідачка.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від

18 січня 2013 року скасовано свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 25 вересня 2008 року серії НОМЕР_1, видане ОСОБА_2 та зобов'язано ОСОБА_1 повернути зазначену квартиру до комунальної власності територіальної громади м. Фастова в особі виконавчого комітету Фастівської міської ради.

28 листопада 2013 року рішенням Фастівської міської ради № 22-ХІV-VI було зареєстровано право комунальної власності на спірну квартиру за територіальною громадою м. Фастова з подальшим включенням його до об'єктів права комунальної власності.

28 травня 2014 року державним виконавцем ВДВС Фастівського МУЮ Київської області складено акт про зміну замка у спірній квартирі та винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

21 листопада 2014 року позивачем було складено акт про те, що відповідачка з 08 липня 2011 року не користується спірною квартирою по день складення акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 ЖК Української РСРпри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСРвизнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відмовляючи КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що відповідачка не мала фізичної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, оскільки діями позивача - зміною замка у вхідних дверях, було обмежено її доступ до цієї квартири. Крім того, позивачем не було надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачка не проживала у спірній квартирі з моменту смерті брата і до моменту обмеження її у доступі до цього приміщення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від

26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Нагорняк В.А., Писана Т.О.