Справа № 639/4221/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шиянової Л.О.

за участю секретаря Крбеян К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом; зустрічними позовами ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом; ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у травні 2015 року звернулася до суду з позовом в інтересах своїх неповнолітніх синів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який вточнила у серпні 2015 року та просила ухвалити рішення , яким визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частках право власності у порядку спадкування за заповітом на 135/600 (або 9/40) частин житлового будинку №5 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого по Проїзду Карачівському в м. Харкові ( тобто по 135/1200 ( або 9/80) частин за кожним )після смерті їх діда , ОСОБА_6, померлого 11 лютого 2014 року у м. Харкові.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Вона, ОСОБА_7, є матірю неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається зі свідоцтв про їх народження, виданих у відділі РАЦС Жовтневого районного управління юстиції, актові записи № № 397 та 398 від 11.09.2002 року ( а.с.17).

З батьком дітей, ОСОБА_8, вона розлучена, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 410 від 15.08.2008 року. Після розірвання шлюбу вона повернула собі прізвище «Яців» ( а.с.18).

22.05.2013 року ОСОБА_8 помер, що вбачається зі свідоцтва про його смерть, отриманого у Відділі державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 7209 від 24.05.2013 року (а.с.19).

Батьки спадкодавця, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, померли. Дружина спадкодавця, ОСОБА_11, з якою вони перебувала у шлюбі з 27.06.1956 року, померла 08.03.2007 року (копія актового запису про її смерть знаходиться у матеріалах спадкової справи за № 250/2014 р. у ХДНК № 5).

Тому осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України, у спадкодавця ОСОБА_6 немає.

11.02.2014 року ОСОБА_6 помер, що вбачається зі свідоцтва про його смерть, отриманого у Відділі державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 2364 від 13.02.2014 року.

З його смертю відкрилася спадщина - 135/600 або 9/400 частин домоволодіння по Проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові, які він успадкував після смерті своєї матері, ОСОБА_9

19.11.2013 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 за реєстровим № № 2877, 2878, відповідно до якого усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати йому на день смерті за законом, залишив своїм онукам, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частинах кожному.

Її неповнолітні діти спадщину після смерті свого діда прийняли відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України, від прийняття спадщини не відмовлялися. До того ж вона своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 07.05.2014 року, звернулася до ХДНК № 5 із заявою про прийняття дітьми спадщини, після чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 250/2014 р.

Таким чином, кожен з неповнолітніх онуків спадкодавця ОСОБА_6, і ОСОБА_2, і ОСОБА_3, успадкували за заповітом свого діда по 135/1200 частин домоволодіння № 5 по Проїзду Карачівському в м. Харкові (135/600 : 2).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рідні брати спадкодавця ОСОБА_6, заперечують проти оформлення спадкових прав її дітей, утримують у себе усі документи, необхідні для оформлення спадщини (правовстановлюючий документ, будинкову книгу та інші) і не пускають їх на територію домоволодіння. Саме з цього приводу вона не змогла замовити вихід техніка КП «ХМБТІ» за місцем розташування спірного домоволодіння, отримати новий технічний паспорт і дані про інвентаризаційну вартість домоволодіння.

В процесі підготовки спадкових документів державний нотаріус отримав відповідь від 25.02.2015 року за № 25/807 ГУ ДМСУ в Харківській області про відсутність за обліками картотеки Жовтневого РВ інформації щодо зареєстрованих осіб по Проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові.

07.05.2015 року ХДНК № 5 направила запит для отримання довідки про постійну реєстрацію, з якого та по який час, хто проживав і був зареєстрований разом з ОСОБА_6, який на день своєї смерті 11.02.2014 року мешкав у домоволодінні № 5 по Проїзду Карачівському в м. Харкові.

Жодної інформації з цього приводу отримати не вдалося.

19.03.2015 року, вона відповідно до положень ст.ст.1297, 1298 ЦК України звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 ОСОБА_13 із заявою про видачу її дітям свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння.

Після проведення правового аналізу наданих документів державний нотаріус, по-перше, встановив відсутність документів на підтвердження місця відкриття спадщини, а по-друге, - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на домоволодіння.

З цього приводу вона отримала відмову державного нотаріуса ХДНК № 5 від 19.03.2015 року за № 761/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину, і їй була розяснена процедура вирішення цього питання у судовому порядку.

Тому вона і звернулась з вищевказаними позовом до суду.

Відповідачі звернулись до суду зі зустрічними позовами. Також просили визнати за кожним з них право власності у порядку спадкування за законом по 135/600 (або 9/40) частин житлового будинку №5 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого по Проїзду Карачівському в м. Харкові, після смерті матері, ОСОБА_9, померлої 17 квітня 2006 року, посилаючись на те , що після її смерті відкрилась спадщина 135/200 частин домоволодіння про проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові, яка складається з наступних частин:

- 65/200 частин за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.07.1990 року по справі № 2-1133/90.

- 35/100 частин ідеальна частка будинку літ «В» загальною площею 81,1 м.кв., житловою площею 60,6 м.кв., який рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради № 10-78 від 17.01.1989 року прийнятий в експлуатацію на імя матері ОСОБА_9.

Заповіту мати не залишила. Єдиними спадкоємцями ОСОБА_9 першої черги за законом у рівних частках є її діти - три сина : ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5., які на час відкриття спадщині були зареєстровані в м. Харкові по проїзду Карачівському, 5, тобто за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_9

ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернувся до Пятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після чого нотаріусом було заведено спадкову справу № 814/2006 року. ОСОБА_5 пізніше також до Пятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як на час відкриття спадщини постійно проживав та буз зареєстрований разом зі спадкодавцем.

Таким чином, кожен зі спадкоємців - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 успадкували після смерті матері 135/200 частин домоволодіння по проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові у рівних долях кожний, тобто по 135/600 частин.

Отримати свідоцтво про прийняття спадщини за законом вони не могли із-за відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння. Крім того, ОСОБА_5 з 1978 року, після повернення зі служби в армії та по даний час постійно зареєстрований та мешкає в житловому будинку літ «В», загальною площею 81,1 м. кв., житловою площею 60,6 м. кв., який рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради № 10-78 від 17.01.1989 року прийнятий в експлуатацію на імя матері ОСОБА_9.

Викладені обставини змусили їх звертатися до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно.

В судове засідання сторони та їх представники не зявились. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутність. При цьому, позивач за первісним позовом та її представник позов в інтересах неповнолітніх дітей підтримали, проти зустрічного позову не заперечували. Відповідачі за первісним позовом ( позивачі за зустрічним) та їх представник свої зустрічні позови підтримали, просили задовольнити, проти первісного позову не заперечували.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення як первісного позову, так і зустрічних у повному обсязі, виходячи з наступного .

Так в судовому засіданні встановлено таки факти і наступні ним правовідносини.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи та довідки КП «ХМБТІ» за № 25-431 від 18.03.2015 року право власності на домоволодіння по Проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові зареєстровано за:

-ОСОБА_14 65/200 частин на підстав рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.07.190 року, справа № 2-1133/90;

-ОСОБА_9 -65/200 частин на підстав рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.07.190 року, справа № 2-1133/90;

35/100 частин залишилися відкритими.

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9 (уроджена «Шепілова») О.Т., ІНФОРМАЦІЯ_3, рідні сестри ( а.с.8).

Як вбачається з тексту рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.07.190 року та матеріалів цивільної справи за № 2-1133/90 р. за позовом ОСОБА_14 та ОСОБА_9 до Жовтневого районного фінвідділу м. Харкова, після перерозподілу ідеальних часток співвласників за кожним позивачем було визнано право власності на 65/200 частин домоволодіння після смерті 01.11.1946 року їхньої матері, ОСОБА_15. 35/100 частин домоволодіння (ідеальна частка нового будинку літ. «В», який побудувала ОСОБА_5Т.) залишилися відкритими ( а.с.9).

Цей житловий будинок літ. «В», житловою площею 60,6 кв. м., загальною корисною площею 81,1 кв. м., узаконений рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів за № 1076 від 17.01.1989 року на імя ОСОБА_9 та прийнятий до експлуатації.

ОСОБА_9 померла 17.04.2006 року, що вбачається зі свідоцтва про її смерть, отриманого у міському відділі РАЦС № 4 Харківського обласного управління юстиції на підставі актового запису № 5852 від 17.04.2006 року ( а.с.10).

З її смертю відкрилася спадщина - 135/200 або 27/40 частин домоволодіння по Проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові (65/200 частин за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.07.190 року по справі № 2-1133/90; 35/100 частин ідеальна частка будинку літ. «В», який прийнятий до експлуатації і узаконений на імя ОСОБА_9 рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів за № 1076 від 17.01.1989 року).

Заповіту ОСОБА_9 не залишила.

Згідно положень ст. 1223 Цивільного кодексу України «право на спадкування мають особи, визначені у заповіті

У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу.

У частині 1 ст. 1258 ЦК України зазначено, що «спадкоємці за законом отримують право на спадкування почергово».

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Батьки спадкодавця, ОСОБА_16 та ОСОБА_15, померли, батько 10.06.1936 року, мати 01.11.1946 року (копії свідоцтв про смерть знаходяться у матеріалах цивільної справи за № 2-1133/90 р. у Жовтневому районному суді м. Харкова, (а.с. 7,8), яка судом була досліджена.

Чоловік ОСОБА_17 ОСОБА_10, з яким вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому у Краснобаварському ЗАЦС м. Харкова 24.12.1950 року на підставі актового запису № 366 (справа № 2-1133/90 р. а/с 10), помер 17.10.1985 року (копія свідоцтва про смерть, отриманого у Жовтневому районному відділі ЗАЦС м. Харкова, актовий запис № 8359 від 18.10.1985 року а.с.11).

Тому єдиними спадкоємцями ОСОБА_9 першої черги за законом у рівних частках, які прийняли спадщину, явилися її діти, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Кожен з них спадщину після смерті матері прийняв відповідно до вимог ст.ст. 1269-1270 ЦК України: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 14.10.2006 року, звернулися до ХДНК № 5 із заявами про прийняття спадщини, після чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 814/2006 р. ОСОБА_5 у встановлений законом шестимісячний строк до ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався, однак разом з іншими спадкоємцями ОСОБА_9 (ОСОБА_6 та ОСОБА_4В.) на час відкриття спадщини був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7 по Проїзду Карачівському, 5, тобто за однією адресою зі спадкодавцем, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 15.06.2015 року (а.с.45,46,56,58-66).

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщина вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

До того ж у ч. 1 п. 27 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що «отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця».

Таким чином, кожен зі спадкоємців: ОСОБА_6, ОСОБА_4 , ОСОБА_5, успадкували після своєї матері по 135/600 або по 9/40 частин (135/200 : 3) домоволодіння № 5 по Проїзду Карачівському в м. Харкові, однак далі свої спадкові права не оформляли і свідоцтва про право на спадкування за законом не отримували.

11.02.2014 року ОСОБА_6 помер, що вбачається зі свідоцтва про його смерть, отриманого у Відділі державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 2364 від 13.02.2014 року (а.с.14).

З його смертю відкрилася спадщина - 135/600 або 9/400 частин домоволодіння по Проїзду Карачівському, 5 в м. Харкові, які він успадкував після смерті своєї матері, ОСОБА_9

19.11.2013 року ОСОБА_6. склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 за реєстровим № № 2877, 2878, відповідно до якого усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати йому на день смерті за законом, залишив своїм онукам, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частинах кожному ( а.с.15-16).

Згідно положень ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

22.05.2013 року ОСОБА_8 помер, що вбачається зі свідоцтва про його смерть, отриманого у Відділі державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 7209 від 24.05.2013 року ( а.с.19).

Батьки спадкодавця, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, померли. Дружина спадкодавця, ОСОБА_11, з якою вони перебувала у шлюбі з 27.06.1956 року, померла 08.03.2007 року (копія актового запису про її смерть знаходиться у матеріалах спадкової справи за № 250/2014 р. у ХДНК № 5).

Тому осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України, у спадкодавця ОСОБА_6 немає.

Неповнолітні спадкоємці, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є онуками померлого, спадщину після смерті свого діда, ОСОБА_6 прийняли відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України, від прийняття спадщини не відмовлялися. До того ж їх мати, ОСОБА_1, своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 07.05.2014 року, звернулася до ХДНК № 5 із заявою про прийняття дітьми спадщини, після чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 250/2014 р., що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 37320255 від 07.05.2014 року ( а.с.20).

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 Кодексу.

Таким чином, кожен з неповнолітніх онуків спадкодавця ОСОБА_6 : ОСОБА_2, ОСОБА_3 успадкували за заповітом свого діда по 135/1200 частин домоволодіння № 5 по Проїзду Карачівському в м. Харкові (135/600 : 2).

19.03.2015 року ОСОБА_1 відповідно до положень ст.ст.1297, 1298 ЦК України звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 ОСОБА_13 із заявою (вхідний № 414/02-14 в книзі вхідної кореспонденції ХДНК № 5) про видачу її дітям свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння, але отримала відмову державного нотаріуса ХДНК № 5 від 19.03.2015 року за № 761/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину і їй була розяснена процедура вирішення цього питання у судовому порядку ( а.с.23).

У п. 3.1 Розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як зазначено у статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідомо, місцем відкриття спадщини являється місце знаходження нерухомого майна або основної його частки, а при відсутності нерухомого майна місце знаходження основної частки рухомого майна.

Згідно ст.. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст.. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку,що спадкоємці як за первісним позовом так і за зустрічним мають право на спадкування у рівних частках спадкового майна, яке знаходиться за адресою : м. Харків, проїзд Карачівський, 5 у м. Харкові.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 321, 328, 361, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1235, 1258, 1261, ч. 5 ст. 1268, 1269-1270, 1296-1298 ЦК України; ст.ст. 4,10,11, 27, 31,57,60,61,88, ч. 1 ст.114,174,208,209,212-215,218 ЦПК України, п. 1, 3, 5, 16, 20, 27 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.п. 1, 3-1, 3-4 Розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частках право власності у порядку спадкування за заповітом на 135/600 (або 9/40) частин житлового будинку №5 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого по Проїзду Карачівському в м. Харкові ( тобто по 135/1200 ( або 9/80) частин за кожним )після смерті ОСОБА_6, померлого 11 лютого 2014 року у м. Харкові.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності у порядку спадкування за законом на 135/600 ( або 9/40) частин житлового будинку №5 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого по Проїзду Карачівському в м. Харкові, після смерті матері, ОСОБА_9, померлої 17 квітня 2006 року.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності у порядку спадкування за законом на 135/600 ( або 9/40) частин житлового будинку №5 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого по Проїзду Карачівському в м. Харкові, після смерті матері, ОСОБА_9, померлої 17 квітня 2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами, які не були присутніми у судовому засіданні - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Суддя: Шиянова Л.О.