АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22-ц/796/7982/2015 Головуючий у 1-й інстанції Роман О.А.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення коштів закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 МО України та просить стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2015 року включно у розмірі 18 924 грн. 19 коп., три процента річних від простроченої суми з 01 липня 2014 року по 18 березня 2015 року включно у розмірі 1 736 грн. 88 коп., а всього стягнути 20 661 грн. 07 коп.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року у справі № 760/2284/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 МО України, вирішено перерахувати та виплатити кошти у вигляді одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Оскільки рішення суду було виконано лише 19.03.2015 року, тому вважає, що відповідач повинен компенсувати позивачу кошти з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми.
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з підстав п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, яка передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з урахуванням вимог п.4 ч.1 ст.18 КАС України, яка передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень, в тому числі з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання соціальних виплат, доплат, соціальних послуг.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року у справі № 760/2284/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 МО України, вирішено перерахувати та виплатити кошти у вигляді одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Вирішуючи питання про відкриття чи закриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справи до їх юрисдикції та підсудності.
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачем ставиться питання щодо стягнення суми простроченої заборгованості з урахуванням положень ст. 509 та ст. 625 ЦК України, так як відповідач у справі тривалий час не виконував рішення суду, що було постановлено за нормами КАС України.
Відповідно до ст. 1 ЦК України та ст. 2 КАС України не є публічно-правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) та суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ст. 11 ЦК України).

Виходячи із юридичної природи правовідносин сторін, де відповідач повинен виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу, слід вважати це грошовим зобов`язанням на яке поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання і не є публічно-правовим спором.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду про закриття провадження у справі з підстав того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є такою, що постановлена з порушенням процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,304,307,311,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді