У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі - КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1. КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради здійснює постачання централізованого опалення до зазначеної квартири.

Проте ОСОБА_6 не сплачує за надані їй послуги з централізованого опалення, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 1 квітня 2010 року по 1 серпня 2014 року у розмірі 7 296 грн 95 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 9 липня 2015 року позов КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 5 513 грн 63коп. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір заборгованості стягнутої з ОСОБА_6 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з 5 513 грн 63 коп. до 5 415 грн 14 коп., визначено період стягнення з 29 жовтня 2011 року по 1 серпня 2014 року. В частині стягнення судових витрат рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1. КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради здійснює постачання централізованого опалення до зазначеної квартири.

У зв'язку з тим, що відповідач не сплачує за надані їй послуги з централізованого опалення, за період з 1 квітня 2010 року по 1 серпня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 7 296 грн 95 коп.

Також судом першої інстанції встановлено, що 7 червня 2010 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 1 530 грн 97 коп. боргу за послуги з опалення та гарячого водопостачання, який утворився станом на 1 квітня 2010 року за період з 1 жовтня 2009 року по 31 березня 2010 року (а. с. 72).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що перед зверненням з даним позовом позивач 16 вересня 2014 року звернувся з заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2014 року у прийнятті заяви КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_6 було відмовлено (а. с. 7).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року, у справі № 6-214цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що звернення із заявою про видачу судового наказу перериває строк позовної давності, а тому з урахуванням цих обставин та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5 513 грн 63 коп. заборгованості за період з 1 вересня 2011 року по 1 серпня 2014 року.

Змінюючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції в частині розміру і періоду стягнення заборгованості, апеляційний суд залишив поза увагою вищезазначену правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові 21 січня 2015 року, у справі № 6-214цс14, та виходячи із цього не надав належної оцінки тому факту, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_6, однак ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2014 року у прийнятті цієї заяви було відмовлено. На відміну від апеляційного суду, суд першої інстанції надав належну оцінку цій обставині і правильно визначив період і розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 вересня 2015 року скасувати, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 9 липня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О.Писана

Г.В.Юровська