АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_3,

представника стягувача Матвіїв І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про скасування рішення Третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2014 Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено, з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 384 888,13грн, пеню у сумі 53 365,84грн та третейський збір в сумі 4 782,54грн.

Судом також установлено, що у п. 6.2 кредитного договору №720/1Ф-398 від 27.07.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, міститься третейське застереження щодо розгляду спорів, які виникають з приводу укладеного договору, Третейським судом при Асоціації українських банків.

Виходячи з недоведеності вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року та постановити нову, якою задовольнити його заяву про скасування рішення Третейського суду при асоціації українських банків від 07.05.2014. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів та скасувати ухвалу суду першої інстанції. Представник стягувача просив відхилити апеляційну скаргу та ухвалу першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, зокрема якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

В обґрунтування своїх вимог за заявою ОСОБА_6 посилався на те, що відсутня третейська угода та справу розглянуто без його участі.

Встановлено, що укладений між сторонами договір кредиту №720/1Ф-398 від 27.07.2007 містить третейське застереження у п. 6.2 договору.

Доводи заявника про те, що ОСОБА_5 не був повідомлений про розгляд справи в третейському суді, не є підставою для скасування рішення третейського суду в розумінні ст. 395-5 ЦПК України, адже заявник є відповідачем у справі і йому направлялися повідомлення за останнім відомим місцем проживання.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки на жодну з підстав для скасування рішення третейського суду, передбачених ст. 389-5 ЦПК України, він не посилається, а обставини, на які посилається заявник, не є підставами для скасування рішення постійно діючого Третейського суду від 07.05.2014.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду ґрунтується на вимогах закону і обставинах справи. Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді О.І. Шкоріна

А.М. Стрижеус