АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5494/15 Справа № 201/4680/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє прокурор м. Марганця, до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», треті особи - Міністерство освіти та науки України, служба у справах дітей Марганецької міської ради про зобов'язання проведення перерахунку стипендії та її виплати, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач, в інтересах якого діє прокурор м. Марганця, звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що його відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» було зараховано з 01.09.2014 до складу студентів, прийнятих за денною формою навчання. Батько позивача - ОСОБА_3 з 27.07.98 працює на підземних роботах. Станом на 26.02.2015 стаж його роботи під землею складає 16 років 3 місяці, що підтверджується відповідною довідкою. Враховуюче наведене, позивач має право у відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак, з 01.09.2013 по теперішній час стипендія нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином за період з 01.09.2013 по 28.02.2015 позивачу було не донараховано та не доплачено грошові кошти в розмірі 1336,00 гривень, які він просив стягнути з відповідача та зобов'язати виплачувати до закінчення навчання стипендію у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_2 не донараховану та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 грудня 2013 по 28 лютого 2015 року включно в розмірі 1336,00 грн. Зобов'язано Державний вищій навчальний заклад «Національний гірничий університет» виплачувати на користь ОСОБА_2 починаючи з 01 березня 2015 року до 30 червня 2017 року включно стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 працював на підземних роботах. Станом на 26.02.2015 стаж його роботи під землею складає 16 років 3 місяці.

Відповідно до довідки № 64 від 24.02.2015 ОСОБА_2 поступив в Марганецький коледж ДВНЗ « Національний гірничий університет» 01.09.2013 та навчається за денною формою навчання.

З вересня 2013 року по лютий 2015 року позивач отримав стипендію у сумі 1100,00 гривні, відповідно до довідок №№ 65, 66 від 24.02.2015 р.

Посилаючись на вимоги ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012.), згідно якої передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови в нарахуванні стипендії саме в цьому розмірі є неправомірними. А тому, суд прийшов до вірного висновку про те, що позивач має право на призначення йому стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Необґрунтованими є доводи апелянта про відсутність бюджетних коштів на рахунку відповідача на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що оскільки Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» є вищим навчальним закладом ІV рівня акредитації та є вузом державної форми власності, що фінансується з Державного бюджету України і кошти на виплату стипендії надходять з Міністерства освіти і науки України, тому, без вирішення цього питання на законодавчому рівні університет самостійно не має можливості виплачувати вказану стипендію, оскільки, відсутнє бюджетне фінансування. Однак, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Крім того, на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про виплату ОСОБА_2 стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова