АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/7702/15 Головуючий 1-ї інстанції - Наумова С.М.
Категорія : право власності.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Пономаренко Ю.А., Черкасова В.В.

при секретарі - Каплаух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Х аркові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» до ОСОБА_1 про визнання права власності на приміщення, виселення; зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна та зняття всіх обмежень щодо володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Титан» (далі Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 43,1 кв.м. та виселення відповідача та інших осіб.

В обґрунтування позову Товариство посилалось на те, що у жовтні 1999 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав у власність зазначену житлову квартиру та зареєстрував в КП «Харківське міське БТІ».

У квітні 2000 року на підставі нотаріально посвідченої угоди до засновницького договору ТОВ «Титан», ОСОБА_3 передав цю квартиру Товариству у якості вкладу до статутного фонду.

Згодом спірну квартиру було переведено в статус нежитлового приміщення та видано дозвіл на його реконструкцію та проектування під магазин непродовольчих товарів.

У 2013 році Товариству стало відомо, що у вересні 2013 року приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. було посвідчено Договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності продав квартиру ОСОБА_1

В свою чергу, у листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Товариства, в якому просив визнати його добросовісним набувачем спірного приміщення, залишити квартиру у його власності та зняття всіх обмежень щодо володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою, посилаючись на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав у власність квартиру № 1 за вказаною адресою і про існування у Товариства будь-яких прав на це житло йому не було відомо.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» задоволено.

Визнано право власності на приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Титан», виселено ОСОБА_1 та інших осіб з квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, скасувати заходи забезпечення позову, а саме - заборону на вчинення будь-яких дій по відчуженню нежитлового приміщення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення питання по справі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року в частині задоволення позову ТОВ «Титан» про виселення ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року в частині вирішення спору про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Титан» права власності на спірну квартиру скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 та позову ТОВ «Титан» про його виселення ніким в касаційному порядку не було оскаржене.

В судове засідання сторони не з'явились, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи, оскільки вони належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.

З урахуванням вимог процесуального закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов Товариствоа з обмеженою відповідальністю «Титан» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що право власності позивача на спірне майно оспорюється відповідачем ОСОБА_1, тому позивач ТОВ «Титан» має право на судовий захист у відповідності до ст. 392 ЦК України.

Але з таким висновком судова колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом зазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Матеріали справи свідчать, що на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Біккінеєвою І. А. та зареєстровано за № 2955. договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1999 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1 (т.1а.с.7).

26 квітня 2000 року згідно з додатковою угодою № 1 до засновницького договору ТОВ «Титан» ОСОБА_3 передав указану квартиру у власність товариства як свій вклад в установчий фонд (т.1а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 червня 2001 року, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі розпорядження Харківського міського голови від 19 червня 2001 року № 1086, ТОВ «Титан» є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,1 кв. м. Право власності ТОВ «Титан» на вказану квартиру зареєстровано Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що внесено запис у реєстрову книгу від 25 червня 2011 року № П-1-21758 (т.1а.с.10,11,157,158).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 17 серпня 2001 року № 1468 було переведено спірну квартиру в нежиле приміщення та дозволено ТОВ «Титан» провести проектування та реконструкцію нежитлового приміщення під магазин непродовольчих товарів з влаштуванням окремого входу (т.1а.с.12).

03 вересня 2013 року спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_5 придбав ОСОБА_1 та зареєстрував своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1а.с.73,74).

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи із аналізу норм матеріального права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини право власності особи на майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За змістом статті 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вирішуючи спір по суті та визнаючи за ТОВ «Титан» право власності на спірну квартиру, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України суд першої інстанції не звернув уваги на те, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за ТОВ «Титан» у встановленому законом порядку, правова підстава набуття товариством такого права - додаткова угода № 1 до засновницького договору ТОВ «Титан» - ніким не оспорюється, і як наслідок, помилково прийшов до висновку про задоволення позову ТОВ «Титан».

Колегія суддів вважає, що рішення в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ «Титан» залишенню без задоволення, у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. ,303, 304, 307, 309, 313 , 314, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 скасувати..

Ухвалити нове, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.,

Головуючий

Судді