Справа № 2-118
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2010 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі cудового засідання Сафоновій І.О., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області про поновлення строку позовної давності, визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області про поновлення строку позовної давності, визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) в натурі.

У позові ОСОБА_2 зазначив, що 20.09.1994 р. він був призначений директором Веселівського АПФ «Лучиста», яка 18.12.1998 р. була реорганізована в колективне сільськогосподарське підприємство АПФ «Лучиста».

Усі робітники фірми і він, в тому числі, були обрані в члени КСП. Рішенням загальних зборів, протоколом № 2 від 18.12.1998 р. ОСОБА_2 було обрано головою правління КСП АПФ «Лучиста». На виконання Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», була створена комісія по розпаюванню земель КСП.

Після 25.12.1998 р. списки членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), були передані до Веселівського районного управління земельних ресурсів. До цього списку був внесений і ОСОБА_2

18.01.1999 р. за клопотанням Веселівської РДА він був переведений до Веселівського районного управління сільського господарства. Заяву про вихід з членів КСП АПФ «Лучиста» він не подавав, а тому і не був виключений з членів КСП.

У червні-серпні 2000 року ОСОБА_2 стало відомо, що члени КСП отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у розмірі 14,86 умовних кадастрових гектарів.

При зверненні до голови правління КСП АПФ «Лучиста» ОСОБА_3 з питанням неотримання земельного сертифіката, він отримав відповідь, що для отримання земельного сертифіката був складений список, але після його звільнення, уже інший список членів КСП і ОСОБА_2 в цей список не включили по тій причині, що він уже не працював у господарстві. Позивач у позові зазначив, що оскільки у нього дуже поганий стан здоровя і йому не можна нервувати, то він не став сваритися з ОСОБА_3

У жовтні 2009 році він перебував на лікуванні в Криму і у розмові з хворими, які приїхали з Кіровоградської області йому стало відомо, що аналогічна ситуація була і у них. При зверненні до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) їх прохання було задоволене і вони отримали сертифікат на право на земельну частку (пай).

Позивач ОСОБА_2 у позові стверджує, що за таких обставин він має право на отримання земельної частки (паю) у розмірі, як і члени КСП, у якому він працював, які отримали земельний пай, а саме у розмірі 14,86 умовних кадастрових гектарів, що передбачено також і п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Раніше він цього не знав. ОСОБА_2 постійно хворіє, тому строки пропущення позовної давності є поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Його позовні вимоги не суперечать закону, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 просить суд у задоволенні позову відмовити, так як позивача ОСОБА_2 виключено з членів КСП, а тому немає законних підстав на отримання ним земельної частки (паю).

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Паювання в КСП АПФ «Лучиста» проводилось відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Пунктом 2 зазначеного Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Для того, щоб набути права на земельну частку (пай), згідно з даним Указом необхідно, щоб особа була членом КСП та була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і КСП одержав зазначений вище акт.

При вивченні у судовому засіданні Протоколу № 2 загальних зборів працівників КСП АПФ «Лучиста» від 16.11.1999 р. встановлено, що ОСОБА_2 виключений з членів КСП.

У судовому засіданні також був вивчений лист № 159 від 23.02.2010 р. наданий суду Відділом Держкомзему у Веселівському районі Запорізької області, у якому зазначено, що, згідно Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, серії ЗП № 000613, виданого КСП АПФ «Лучиста», відповідно до розпорядження Веселівської районної ради народних депутатів від 04.01.2000 р. під № 2 ОСОБА_2 не внесено до списку членів КСП АПФ «Лучиста».

Таким чином, суд при розгляді справи дійшов висновку, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить.

Правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області про поновлення строку позовної давності, визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) в натурі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя А.О. Нагорний

24.06.2015