УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Зміївська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «Центренерго» про скасування рішення комісії по трудових спорах та наказу про накладення дисциплінарного стягнення за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Зміївська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «Центренерго» та ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, зазначаючи, що вона має хронічне захворювання - гайморит, у зв'язку із чим була переведена в загін відомчої воєнізованої охорони відокремленого публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі підрозділу «Зміївська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - ВП «Зміївська ТЕС» ПАТ «Центренерго»).

Проте начальник воєнізованої охорони постійно вимагав від неї знаходитися на посту № 10, який знаходиться на вулиці.

Із 29 січня 2014 року по 19 лютого 2014 року вона перебувала на лікуванні, а 22 лютого 2014 року передала у відділ кадрів листок непрацездатності та довідку про хворобу.

ВП «Зміївська ТЕС» ПАТ «Центренерго» прийняв та оплатив його.

24 лютого 2014 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, про що видано наказ № 100, оскільки вона не повідомила підприємство про її хворобу.

28 лютого 2014 року вона написала заяву у комісію по трудових спорах Зміївської ТЕС (далі - КТС) про оскарження наказу № 100 від 24 лютого 2014 року.

17 березня 2014 року відбулося засідання КТС, на якому було прийнято рішення про відмову у задоволенні її заяви.

Посилаючись на те, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності є неправомірним, просила скасувати рішення КТС від 17 березня 2014 року та наказ директора ВП «Зміївська ТЕС» ПАТ «Центренерго» № 100 від 24 лютого 2014 року.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано наказ № 100 від 24 лютого 2014 року по Зміївській ТЕС ПАТ «ДЕК «Центренерго» про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційних скаргах ВП «Зміївська ТЕС» ПАТ «Центренерго» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, а ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів попередніх інстанцій у частині незадоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про задоволення зазначеної частини позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, застосувавши положення ст.ст. 139, 149, 228 КЗпП України, ст.ст. 16, 38, 52 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров'я», на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, зокрема, Правил внутрішнього трудового розпорядку Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», Посадової інструкції охоронника 3 та 5 розряду загону відомчої воєнізованої охорони Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», листка непрацездатності серії АГР № 148780 від 7 лютого 2014 року, виходив із того, що позивач довела поважність причин її відсутності на робочому місці у період із 29 січня 2014 року по 7 лютого 2014 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно врахував роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Сулу України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Як убачається із матеріалів справи, наказом Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 24 лютого 2014 року № 100 «Про накладення дисциплінарного стягнення на охоронника 3 р. ОСОБА_4М.» їй оголошено догану за порушення, передбачені ч. 1 ст. 21, ст. 139 КЗпП України, п. 4.12, Посадової інструкції охоронника 3 та 5 розряду загону відомчої воєнізованої охорони, п.п. 3.13, 4.1.2, 4.1.8, 4.1.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 3.3 Колективного договору, які були допущені 29.1.2014 року, 30.1.2014 року, 2.2.2014 року, 6.2.2014 року, 7.2.2014 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудового законодавства.

Позивач посилається на те, що порушення трудової дисципліни, на які вказується у наказі, не могли бути допущені у зазначені дні, оскільки у цей період часу згідно із листком непрацездатності вона перебувала на стаціонарному лікуванні.

Що стосується доводів касаційної скарги ОСОБА_4 у частині скасування рішення КТС, то колегія їх відхиляє, оскільки предметом судового спору і рішення КТС є один наказ Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 24 лютого 2014 року № 100 про накладення на неї дисциплінарного стягнення.

Інші доводи касаційних скарг зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційних скарг у цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Зміївська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «Центренерго» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик