Справа № 444/1880/15-ц
Провадження № 2/444/942/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про вселення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він придбав у відповідача квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу було визнано недійсним. Вказав, що 23.06.2015 року він виявив, що в квартиру проник відповідач, поміняв вхідні замки, із зазначеної квартири пропали особисті речі позивача, позивач не може потрапити в квартиру, змушений тимчасово проживати у родичів. Просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1.

Окрім цього ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням за адресою в АДРЕСА_1 внаслідок того, що був тривалий час відсутнім. Свій позов мотивував тим, що за час коли квартира перебувала у власності ОСОБА_1 він зареєструвався в квартирі АДРЕСА_1. Вказав, що ОСОБА_1 в даній квартирі не проживав протягом часу, коли квартира перебувала у його власності, а здавав її квартирантам. Зазначив, що приблизно в червні 2014року він вселився в квартиру АДРЕСА_1, де живе і зараз. Наголосив, що протягом всього часу з 02.02.2011 року по даний час ОСОБА_1 постійно проживає зі своєю сім'єю в АДРЕСА_1.

Позивач подав заперечення на зустрічний позов в якому просив відмовити у зустрічному позові. Своє заперечення мотивував тим, що на момент укладення між ним та ОСОБА_2 договору купівлі - продажу квартири по АДРЕСА_1, зазначена житлова площа перебувала в комунальній власності. Оскільки попередньо було досягнуто усної домовленості, ОСОБА_2 приватизував зазначену квартиру. Вже після приватизації позивач придбав цю житлову площу та зареєструвався на ній. Вказав, що не відповідає дійсності твердження відповідача в частині того, що позивач не проживав в квартирі, а здавав її квартирантам. Зазначив, що вказана квартира на той мас була мало пристосована для життя, за борги було відключено газо- та електропостачання, приміщення було в антисанітарному стані. Зазначив, що він став займатись ремонтом приміщення: було перекрито дах, здійснено штукатурення стін, побілку, пофарбовано підлогу та вікна. Зауважив, що з 23.06.2014 року він не проживав в спірній квартирі, оскільки ОСОБА_2 самовільно, без участі працівників виконавчої служби, зламав замки в АДРЕСА_1, проник в середину та поставив свої замки. Вказав, що коли він попав з квартиру, виявив, що пропали гроші, які він в ній зберігав, ноутбук. Зазначив, що відповідач вводить в оману суд, стверджуючи, що весь цей час проживав в спірній квартирі, оскільки у м. Жовква він був відсутній практично з часу вселення до 18-20 числа жовтня 2015 року, оплату комунальних послуг не проводив з моменту самовільного вселення, тобто з червня 2014 року. Зауважив, що по АДРЕСА_2 проживає сім'я сестри його дружини в кількості трьох чоловік, тимчасово вона дозволила проживати і його дружині з сім'єю. Вказав, що будучи власником квартири він розпоряджався своїм майном, зокрема проводив ремонт квартири, намагався надати їй жилого вигляду, поставати газову колонку, душову кабіну. Зазначив, що це не єдине житло відповідача. Наголосив, що на момент придбання ним спірної квартири, внаслідок заборгованості по комунальних платежах було відімкнено газо- та електропостачання. Величезний борг був також за квартплату. Всі ці борги він погасив на момент придбання квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та запереченні на зустрічний позов. Просив позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову - відмовити. Пояснив, що 02.02.2011 року, коли він купував квартиру, була велика заборгованість, яку він погасив, після чого купив квартиру. За 2011-2014 роки всі платежі платив сам. Жив за адресою: АДРЕСА_2, де проживає всього семеро людей, і де проживав до купівлі квартири. Зареєстрований був у селі Стара Скварява. В квартирі на Василіанській зареєструвався на підставі договору купівлі-продажу, однак там не жив по об'єктивних причинах.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та запереченні на зустрічний позов. Просив позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову - відмовити. Пояснив, що квартира була в жахливому стані. Було відрізано газ, на звернення позивача було перекрито дах і підключено газ. У квартирі проживав знайомий ОСОБА_5, який працював в м. Жовква, і це ніякий не квартирант. 23 червня відповідач поселився в квартиру самовільно, тому позивач не міг там проживати. У позивача пропали речі. На даний час триває слідство. Позивач не вселяється, бо це було б протизаконно.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити, задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому. Пояснив, що він не працює давно, бо не мав де проживати. У 2008 році працював в м. Жовква на цегельні. З червня 2014 року постійно проживав за адресою АДРЕСА_1. Комунальні платежі не платить, бо платіжки виписані не на його ім'я. Квитанції, які були на його ім'я він проплачував. У 2011 році квартира була після ремонту, тому що в сусіда була пожежа і організація зробила ремонт. Газопостачання у квартирі було.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити, задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому. Пояснив, що після державної реєстрації права власності ОСОБА_2 вселився в квартиру в присутності працівника міліції. ОСОБА_1 приходив за своїми речами, але частина речей залишилася. Є дві будинкові книги. За адресою АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що літом 2011 року ОСОБА_1 попросив його допомогти з ремонтом і він допоміг. Вони в квартирі поштукатурили стіни та зробили побілку. Вказав, що до цього квартира була в жахливому стані, він би там не жив. Вказав, що ремонт він зробив приблизно за 1 тиждень і квартира була приведена до жилого стану і там можна було проживати.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 проживав і проживає в цьому будинку приблизно 30 років, сварок в неї з ним не було. Після продажу квартири ОСОБА_1 пускав в неї квартирантів, а сам не проживав у ній. ОСОБА_2 вселився в квартиру близько року тому і постійно проживає. Вона не бачила, щоб ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями. Вказала, що до продажу квартира була нормальна. В 2005 році будинок горів, після чого у всіх квартирах зробили капітальний ремонт в кінці 2005 року. В будинку є газ і світло.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в будинку більше 20 років і бачить ОСОБА_2, який є її сусідом. Вода з колонки на подвір'ї є постійно. Вказала, що в квартиру вона не ходила, її ніхто не викликав для підписання акту.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 знає 5 років, з ОСОБА_1 мала конфлікт. Бачила, що в квартирі проживали дві сім'ї: чоловік і жінка, потім чоловік, жінка і діти. ОСОБА_2 поїхав в Запоріжжя, в цей час вона бачила в квартирі якихось людей. ОСОБА_1 в квартирі не проживав. В 2011 році в квартирі був галас, музика, п'янки, вона приходила і попередила якихось людей. На другий день прийшов ОСОБА_1 і погрожував їй.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 в спірній квартирі він ніколи не бачив. Свідок проживає в цьому будинку вже 50 років. В квартирі були квартиранти - жінка і мужчина. ОСОБА_2 почав проживати в квартирі з 1990 року. Вказав, що з актами до нього приходив ОСОБА_1, усім займалася ОСОБА_7, пізніше ремонтували дах. В 2011 році він не бачив, щоб ремонтували дах, бо був у відрядженнях. Колонку ремонтували десь 5 разів. На акті є його підпис, він був в квартирі, на те, чи в квартирі є якісь речі, він не звернув уваги. Він деколи бував в ОСОБА_2, обстановка в квартирі була нормальна. Після пожежі в будинку зробили ремонт. Газ, світло в квартирі були.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

02.02.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 укладено договір купівлі продажу квартири в АДРЕСА_1, який посвідчено державним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу та зареєстрованим за № 196, що стверджується копією даного договору.

З витягу про державну реєстрацію прав № НОМЕР_1 від 08.02.2011 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30.042013 року вбачається, що договір купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1 від 02.02.2011 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 визнано недійсним.

З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року вбачається, що у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа : Державний нотаріус Жовківської ДНК про стягнення коштів у розмірі 42203,93 грн. - відмовлено. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 1517,26 грн. та моральних збитків у розмірі 22000 грн., визнання ОСОБА_1 втратившим право на проживання в квартирі в АДРЕСА_1, стягнення судового збору - відмовлено.

З копії ухвали апеляційного суду Львівської області від 20.04.2015 року вбачається, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року залишено без змін.

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2014 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2

З довідки № 543 від 12.10.2015 року, виданої КП «Жовківське МВУЖКГ», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З Акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.10.2015 року вбачається, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_1 зареєстрований, однак фактично не проживає з 10.10.2014 року. Акт не містить ініціалів ОСОБА_8.

З довідки про заборгованість по оплаті за житло за період з 01.01.2012 року по 01.06.2014 року вбачається, що по квартирі АДРЕСА_1 станом на 01.10.2015 року наявна заборгованість в розмірі 257,47 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2014 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2

Судом встановлено, що після проведеного ремонту у квартирі АДРЕСА_1, ця квартира стала придатна для проживання, що стверджується показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 Окрім цього свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні вказали, що після купівлі квартири ОСОБА_1, в ній проживали невідомі їм люди, однак сам ОСОБА_1 в квартирі не проживав.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР - Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Згідно ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що сторони не є наймачами або членами сім'ї, разом не проживають і не ведуть спільне господарство, однак зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою № 543 від 12.10.2015 року, виданою КП «Жовківське МВУЖКГ».

Також судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2014 року.

Таким чином, до спірних правовідносин не слід застосовувати статтю 71 Житлового кодексу Української РСР, оскільки сторони не є наймачами або членами сім'ї, разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Також до спірних правовідносин не слід застосовувати статтю 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 не є членом сім'ї власника житла.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 - Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати статтю 41 Конституції України, статті 316 - 319, 346 ЦК України.

Згідно ст. 41 Конституції України - Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України - Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України - Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до четвертого абзацу ст. 156 ЖК УРСР - До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Судом встановлено, що між сторонами договір найму не укладався, ОСОБА_2 згоду на проживання ОСОБА_1 не давав.

Внаслідок припинення права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1, позовна вимога власника житла ОСОБА_2 про визнання попереднього власника ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житлом є обгрунтованою та законною, а позовна вимога ОСОБА_1 про вселення є безпідставною.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення слід відмовити повністю, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням слід задовольнити повністю.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняття рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Інших обставин, що мають значення для вирішення справи не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 346 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.