Справа № 639/4760/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила суд стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 3 367,48 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2015 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у звязку з тим, що заборгованість існує поза межами строку позовної давності, а тому вбачається спір про право.

Позивач зазначає, що за адресою: м. Харків, вул. Мінеральна, б. 3, кв. 3 мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є споживачами послуг з централізованого водопостачання шляхом відкриття абонентського особового рахунку №518654, та, що за відповідачами за період з 01.11.2007 року по 31.03.2015 року утворилася заборгованість у сумі 2 922,08 гривень.

Позивач вказує, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів.

01.01.2015 року боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання у десятиденний термін.

Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП «Харківводоканал» і звернулися до суду.

14 липня 2015 року відповідач ОСОБА_3 надав суду письмові заперечення, в яких проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що в квартирі встановлений прилад обліку води, який своєчасно, з вини позивача, не був повірений. Оплата за послуги з водопостачання здійснюється відповідачами відповідно до приладу обліку води. Крім того, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності та у задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності № 269/810 від 25.11.2014 року, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2015 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з водопостачання за період з 01.11.2007 року по 31.03.2015 року оскільки з вимог вбачається спір про право. ( а.с. 5)

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Так, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в порядку позовного провадження.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані та мешкають за адресою: м. Харків, вул. Мінеральна, б. 3, кв. 3, що підтверджується довідкою ПАТ «Мостобуд» від 29.04.2014 року та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській області від 16.06.2015 року. (а.с. 6, 24-26)

Як вбачається зі зведеної картки абонента тільки В, доданої до позову, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання шляхом відкриття особового рахунку ХКОВ №518654 за адресою: м. Харків, вул. Мінеральна, б. 3, кв. 3. (а.с. 7-9)

За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.11.2007 року по 31.03.2015 року в розмірі 2 922,08 грн. (а.с. 7-9)

Як було встановлено судом, вищезазначена заборгованість до теперішнього часу не погашена.

Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить: ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2003 року 1/4 частина квартири, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2003 року 3/4 частини.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обовязки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР).

Таким чином, діючим законодавством чітко передбачений обовязок власника щодо утримання майна, яке належить йому на праві власності.

Як було встановлено судом, і це підтверджується матеріалами справи, в АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_3 син, ОСОБА_5 онука, ОСОБА_6 - онук. ( а.с. 6)

Таким чином, зареєстровані в квартирі особи є близькими родичами власників квартири, членами їх родини.

У звязку з чим, суд вважає, що саме відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як власники житла, зобовязані проводити оплату за комунальні платежі, у тому числі за надання послуг з водопостачання, а тому повинні відповідати за порушені зобовязання щодо несвоєчасної оплати.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду заяви, в яких зазначили, що за адресою АДРЕСА_3 не проживають. ( а.с. 58-60)

Частиною 2 ст. 317 ЦК України передбачено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Таким чином, власник зобовязаний утримувати своє майно, що належить йому на праві власності та вносити оплату за надані послуги, не зважаючи на місце свого проживання чи перебування.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що оплата за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у встановлені Законом строки не проводилась, у звязку з чим і виникла заборгованість.

Як зазначено у рішенні вище за особовим рахунком № 518654, який відкритий за адресою АДРЕСА_4 наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.11.2007 року по 31.03.2015 року в розмірі 2 922,08 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти такого розміру та періоду заборгованості заперечував, посилаючись на строк позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 ст. 267 ЦК України вказує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2015 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання.

Так, строк позовної даності має застосовуватися до вимог про стягнення заборгованості з 01.11.2007 року по 01.05.2012 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд розглядає позовні вимоги за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року.

Згідно зведеної картки абоненту В вбачається, що за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року відповідачам нараховані суми за спожиті послуги у сумі 1 453,57 грн., сплачено ними у цей же період 39,20 грн., борг складає 1 454,37 грн. (1493,57 39,20 = 1454,37) ( а.с. 8-9)

Не визнаючи позовні вимоги КП «Харківводоканал», відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив про те, що в квартирі з 2005 року встановлений прилад обліку холодної води, який з вини позивача не пройшов своєчасно повірку.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2010 року було складено акт опломбування лічильника води. Відповідно до даного акту ведення розрахунків за послуги холодної та гарячої води на підставі показників приладу обліку проводиться з 16.08.2010 року по 16.08.2013 року. (а.с. 34)

В судовому засіданні представник позивача заявила про те, що відповідачі перешкоджають їм у доступі до лічильника, у звязку з чим вони не мають можливості його демонтувати та провести його повірку.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, і це підтверджується матеріалами справи, що прилад обліку води зі спірної квартири був демонтований у серпні 2015 року та відповідачем самостійно відправлений на повірку до ДП «Харків стандарт метрологія», який до теперішнього часу не повернутий та в квартирі не встановлений.

У звязку з тим, що прилад обліку води своєчасно не пройшов повірку, нарахування за послуги з водопостачання здійснювалися відповідно до тарифів.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що за особовим рахунком № 518654, за яким закріплена адреса: АДРЕСА_5, мається заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року в розмірі 1 454,37 грн., яка на підставі вимог ст. 541 ЦК України підлягає стягненню у солідарному порядку з власників квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача інфляційні витрати за весь час прострочення у розмірі 414,25 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,01 грн.

У звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з них підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,10,11,57-60,88, 209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 267, 317, 322, 509, 526, 541, 625, 901, 903 ЦК України, ст. 162 ЖК України, ст. 20, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року у розмірі 1 454,37 грн. (одна тисяча чотириста пятдесят чотири гривні 37 копійок), інфляційні витрати у сумі 414,25 грн. (чотириста чотирнадцять гривень 25 копійок), 3% річних від простроченої суми у розмірі 31,01 грн. (тридцять одна гривня 01 копійка), а всього 1 899,63 грн. (одна тисяча вісімсот девяносто девять гривень шістдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, з кожного окремо, на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір по 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня вісімдесят копійок).

У задоволенні іншої частини позову Комунального підприємства «Харківводоканал» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович