Справа № 2-225/10
Провадження № 8/604/3/15
У х в а л а

18 грудня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Могачевської В.Й.

за участі секретаря судового засідання Гамана В.Т.

заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Підволочиськ заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про перегляд справи за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2010 року про стягнення з них солідарно в користь ВАТ "Кредобанк" в особі Тернопільської філії ВАТ "Кредобанк" 351068 (триста п'ятдесят одну тисячу шістдесят вісім) грн. 45 коп. заборгованості по кредитному договору № А030006 від 03.08.2006 року, а також судових витрат в розмірі 1910 грн. у звязку з нововияленими обставинами, так як зазначена у позовній заяві сума не відповідає дійсності.

Заявники, як на підставу для перегляду і скасування рішення суду від 23 лютого 2010 року за нововиявленими обставинами, посилалися на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не взято до уваги наступні обставини:

- у зазначеному вище рішенні суду вказано, що представником відповідача являлася ОСОБА_3, що не відповідає дійсності, оскільки на його (ОСОБА_1М.) запит щодо надання копії документу відповідно до якого ОСОБА_3 представляла його інтереси в суді, листом Підволочиського районного суду від 19.06. 2015 року його повідомлено, що остання була представником Тернопільської філії ПАТ « Кредобанк». Така невідповідність є порушенням п.1 ст. 163 КАС України.

- нововияленою обставиною на думку заявників є також те, що 15 червня 2015 року від слідчого управління фінансових розслідувань центрального офісу з обслуговування великих платників Міжрегіонального головного управління Міндоходів (м. Львів) вони отримали листа в якому містилася інформація в якій зазначено, що у провадженні пятого відділу кримінальних розслідувань знаходиться кримінальне провадження № 0000015. внесене 23 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ухилення від сплати податків службовими особами ПАТ « Кредобанк », за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Приватні інвестиції» придбало в ПАТ «Кредобанк» за договорами факторингу заборгованість, що виникла згідно кредитного договору укладеного з ОСОБА_1

В подальшому ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» частково здійснювало стягнення заборгованості, а частково заборгованість була прощена, та не могла бути врахована під час винесення заочного рішення 23 лютого 2010 року Підволочиським районним судом.

- в цьому ж листі зазначено, що ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не являлось фінансовою установою та не мало відповідної ліцензії на здійснення цих дій, чим порушено ст. 1079 ЦК України.

Банківські установи передають факторинговим компаніям боргові зобовязання клієнтів (боржників по валютних кредитах) шляхом укладення договорів факторингу або договорів про переуступку права вимоги (відступлення права вимоги чи заміну кредитора у зобовязанні) .

Сторонами договору факторингу є фактор ( сторона, яка за певну плату приймає боргові зобовязання) та клієнт (сторона, яка відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника) . Згідно ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до цього фінансова установа повинна мати наступні підтверджуючі документи: 1) ліцензії на право здійснювати факторингові операції; 2) якщо боргові зобовязання в валюті, ліцензії НБУ на право здійснення валютних операцій; 3) ряд документів які підтверджують, що фактор дійсно є банком або іншою фінансовою установою і має право заключати відповідні договори. Відсутність цих документів ставить під сумнів сам факт укладення договору факторингу, а отже і зобовязання перед новим кредитором;

- на їх неодноразові звернення до Тернопільської філії ПАТ « Кредобанк» про надання інформації щодо суми заборгованості ( в розрізі тіла кредиту, відсотків банку, пені та нарахованих штрафних санкцій ), яка виникла відповідно до договору № А030006 від 03.08. 2006 року на момент передачі згідно договору факторингу ТОВ «Приватні інвестиції» з наданням копій відповідних підтверджуючих документів, однак на сьогоднішній день їм не надано доказів підтвердження наявної дійсної їх заборгованості перед ПАТ «Кредобанк» станом на 29 листопада 2011 року ( дату укладення договору факторингу. 16.07.2015 року вони також звернулися до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» щодо надання договору факторингу від 29.11.2011 року відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги всіх грошових зобовязань за Кредитним договором № А030006 від 03.08. 2006 року. Однак відповіді не одержали.

Також не подано доказів письмового повідомлення відповідача ПАТ «Кредобанк» про заміну кредитора та передачу новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються.

Відповідно до ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

В свою чергу, ТОВ « Факторингова компанія «Омега» придбало у ТОВ «Приватні інвестиції» за договорами факторингу заборгованість, що виникла згідно кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1

Вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про те, що борг було списано ПАТ «Кредобанк» до передачі ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». Дані обставини не були і не могли бути їм відомі, оскільки зазначені документи були отримані ними в червні - серпні 2015 року.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в заяві. При цьому повідомили, що з грудня 2014 року із заробітної плати ОСОБА_2Я проводять стягнення на погашення заборгованості за кредитними договором ОСОБА_1

Представники заінтересованих осіб, які були повідомлені про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили.

Суд, вислухавши думку заявників, які просять заяву вирішувати в даному судовому засіданні, враховуючи вимоги ч.1 ст. 365ЦПК України, вважає за можливе розглядати заяву без участі представників заінтересованих осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду питання про перегляд судового рішення у звязку із нововиявленими обставинами.

Вислухавши пояснення заявників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає, виходячи з таких міркувань.

Згідно з вимогами ст. 361 ЦПК України та роз'ясненнями Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 3 - 6 Постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» при вирішенні питання про наявність нововиявлених обставин суд повинен розмежовувати нововиявлені та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час постановлення рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду прийняти ці докази не є підставами для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою ст.. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Судове рішення не може переглядатись у звязку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також, якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК України були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Як підстави для перегляду рішення ухвали чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами згідно ст. 361 ЦПК України є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Жодної із зазначених в ЦПК України підстав для скасування судового рішення немає. Всі обставини, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як на підставу для перегляду постановленого судом 23 лютого 2010 рішення про стягнення з них заборгованих сум виникли після постановлення судом рішення.

Так судом встановлено, що 23 лютого 2010 року Підволочиським районним судом Тернопільської області було задоволено позов Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Тернопільської філії Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, вирішено стягнути солідарно з відповідачів 351068 (триста пятдесят одну тисячу шістдесят вісім) гривень 45 копійок заборгованості по Кредитному договору №А030006 від 03 серпня 2006 року, а також понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1910 гривень; Стягнути з ОСОБА_1 в користь позивача 6587 (шість тисяч пятсот вісімдесят сім) гривень 42 коп. заборгованості по нарахованих штрафних санкціях з яких: 5897,57 грн. сума нарахованої пені за невиконання зобовязань за кредитним договором, 629,85 грн. 3 відсотки річних, 60 грн. заборгованість по щомісячній сплаті комісії за управління кредитом; стягнуи з ОСОБА_2 в користь позивача 533 (пятсот тридцять три) гривні 32 коп. заборгованості по нарахованих штрафних санкціях, з яких: 458,10 грн. сума нарахованої пені за невиконання зобовязань за кредитним договором, 45,22 грн. нараховані 3% річних, 30 грн. заборгованість по щомісячній сплаті комісії за управління кредитом ( цивільна справа № 2-225 /10) .

Дане рішення, яке давно набрало законної сили, було доведено до відома заявників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

В березні 2010 року ОСОБА_1 звертався до Підволочиського райсуду з заявою про перегляд заочного рішення, однак ухвалою судді Підволочиського районного суду від 14 квітня 2010 року суддя визнав його заяву неподаною і повернув останньому.

09 листопада 2010 року ОСОБА_2 подавала апеляційну скаргу на вказане рішення Підволочиського районного суду в якій просила поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постановлене судом 23 лютого 2010 року рішення.

Ухвалою судді апеляційного суду Тернопільської області від 26 листопада 2010 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху і їй було надано строк для усунення недоліків - для оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 83 грн. та судових витрат в розмірі 841.50 грн.

Однак, у звязку з невиконанням вимог ухвали про усунення недоліків, ухвалою цього ж судді від 17 грудня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було визнано неподаною і повернуто апелянту.

Таким чином, заява про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 361-363, 365 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлені особи Тернопільська філія Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега»» про перегляд заочного рішення у звязку із нововиявленими обставинами, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд шляхом подання заяви про її оскарження протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя :