Справа № 761/8536/15-ц
Провадження №2/761/4484/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 травня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Макаренко І.О.,

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про захист честі, гідності, ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати службову записку від 06.09.2013 року такою, що містить недостовірну та неточну інформацію, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідача відкликати та знищити службову записку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.07.2007 року по 23.12.2013 рік вона працювала в Національному інституті стратегічних досліджень, з 03.09.2012 року працювала на посаді заступника завідувача відділу зовнішньої політики. 23.12.2013 року була звільнена з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При ознайомленні з матеріалами особової справи виявила службову записку завідувача відділу зовнішньої політики ОСОБА_2 директору Національного інституту стратегічних досліджень ОСОБА_3 від 06.09.2013 року наступного змісту: «У зв'язку з грубим порушенням трудової дисципліни, неналежним виконанням службового завдання, відсутністю на робочому місці понад 3-х годин та відмовою прибути на службову нараду прошу Вас оголосити догану заступнику завідувача відділу зовнішньої політики ОСОБА_1». Інформація, викладена в службовій записці є не точною та недостовірною, чим принижено її честь гідність та ділову репутацію.

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені в позові та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, інформація, викладена в службовій записці є достовірною та була доказом у справі про визнання незаконним та скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення в адміністративному суді.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив.

06.09.2013 року завідувачем відділу зовнішньої політики ОСОБА_2 надано директору Національного інституту стратегічних досліджень ОСОБА_3 службову записку наступного змісту: «У зв'язку з грубим порушенням трудової дисципліни, неналежним виконанням службового завдання, відсутністю на робочому місці понад 3-х годин та відмовою прибути на службову нараду прошу Вас оголосити догану заступнику завідувача відділу зовнішньої політики ОСОБА_1» (а.с. 8).

Частинами 1 і 2 статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

Разом з тим вимоги про спростування інформації, яка, на думку позивача, є недостовірною і порушує його особисті немайнові права, поширена в наданих атестаційній комісії матеріалах (характеристиках, протоколах чи інших документах), можуть розглядатись судом у порядку, передбаченому статтею 277 ЦК України.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2014 року службова записка завідувача зовнішньої політики ОСОБА_2 та обставини, зазначені в ній були предметом дослідження і оцінки в Окружному адміністративному суді м. Києва під час розгляду справи про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, підставою якого стали: акт про відсутність працівника на робочому місці від 05.09.2013 року та спірна службова записка.

Окружним адміністративним судом м. Києва встановлено, що факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не заперечувався самою ОСОБА_1, а також підтверджується показами свідка ОСОБА_4 та актом про відсутність на робочому місця ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, інформація, викладена в службовій записці від 06.09.2013 року, була предметом дослідження під час розгляду адміністративної справи та обставиною, встановленою судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про захист честі, гідності, ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: