Провадження 2/642/139/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ленінській відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобовязати ОСОБА_3 демонтувати бетонний паркан по всій довжині від точки Д до точки Г за адресою: м.Харків, вул.Клапцова,114, а також зобовязати ОСОБА_3 знести самовільно побудовану споруду, яка прилягає до тильної сторони стіни житлового будинку, що належить ОСОБА_1

В подальшому ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги ОСОБА_1, в якій просить зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: м.Харків, вул.Клапцова,114, шляхом поновлення меж земельних ділянок від точки А до точки Б довжиною 3,4м., та від точки Б до точки В по межі поділу житлового будинку літ. «А-1», від точки В до точки Г довжиною 2,56м., від точки Г до точки Д довжиною 38,33м., від точки Д до точки Е довжиною 4,68м. у відповідності до рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2012р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14.06.2012 року по справі № 2024/2-1161/11 було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Харківська міська рада про виділення часток житлового будинку у натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

При цьому посилався на те, що 24 жовтня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вище вказане рішення суду, задовольнила її та ухвалила нове рішення. Згідно якого було здійснено розподіл житлового будинку № 114 по вул. Клапцова в м. Харкові, виділено сторонам частки житлового будинку в натурі та визначено порядок користування земельною ділянкою, а саме: виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 494,45 кв. м., а ОСОБА_3- земельну ділянку площею 404,55 кв. м. згідно першого варіанту порядку користування Будівельно-технічної експертизи № 257/3703/3704.

Ленінським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області вказане рішення було виконано та визначено межі земельних ділянок.

З квітня 2014 року ОСОБА_3 разом зі своїм батьком ОСОБА_4А умисно порушують визначений судом порядок землекористування, перетинаючи межовий знак без згоди ОСОБА_1

Також самовільно, порушуючи права ОСОБА_1, як користувача земельною ділянкою, звели споруду на виділеній ОСОБА_1 території, яка прилягає до тильної сторони стіни її житлового будинку та бетонний паркан, перемістивши при цьому межу земельних ділянок по всій довжині від точки Д до точки Г, а в точці Г вглиб земельної ділянки ОСОБА_1 більш ніж на 50 см. При цьому, Шпитальна О.М. та ОСОБА_5 на всі зауваження ОСОБА_1 щодо неправомірності таких дій не реагують, поводять себе грубо. В звязку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду.

Представник позивачки, як і позивачка в судовому засіданні уточнені та доповнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на вищезазначені обставини.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на їх безпідставність.

В судове засідання представник третьої особи Ленінського ВДВС ХМУЮ не зявився, просив про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2012 року, суд визначив порядок користування земельною ділянкою по вул. Клапцова, 114 в місті Харкові та виділив в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 494,45 кв.м., ОСОБА_3 земельну ділянку площею 404,55 кв. м., згідно першого варіанту порядку користування.(а.с.5-7)

Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), власники земельних ділянок зобов'язані, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок; дотримуватись правил добросусідства.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяти встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними.

Також, згідно ч. 2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права, або створюють небезпеку порушення прав ( п. 6 ч.3 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном.

Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи представника позивачки викликані необхідністю як огляду земельної ділянки за її місцезнаходженням для підтвердження порушення її прав та створювання відповідачем перешкод у подальшому у здійсненні права користування земельною ділянкою, щодо спонукання суду до збирання доказів, не заслуговують на увагу.

Як вже зазначалося, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на доказ представник позивачки посилався на відповідь у свою адресу КП «ХарківськеМіськБТІ» від 10 червня 2015 року № 129, де обстеженням від 16.04.2015 року встановлено, що змінено конфігурацію земельної ділянки з боку домоволодіння №116 (користування ОСОБА_3М.) та з боку домоволодіння №114а (користування ОСОБА_1К.).

Тобто, представник позивачки, визначив підстави та умови застосування такого способу захисту, які фактично зводяться до виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2012 року.

Так, в клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи представник позивачки посилався на те, що відповідач знищив вказану лінію розподілу земельних ділянок та самовільно звів огорожу, яка не відповідає встановленій рішенням суду межі, внаслідок чого здійснив самовільне захоплення значної частини земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивачки. Тобто, на його думку, своїми неправомірними діями відповідач встановив біля частини будинку літ. «А-1», яка належить ОСОБА_1, лінію розділу земельних ділянок, яка існувала до вирішення спору в судовому порядку по справі про виділення часток житлового будинку у натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Первісне клопотання судом було задоволено, в зв'язку з чим згідно ухвали суду від 10.03.2015 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та поставлено на вирішення експертів питання, вказані сторонами.

Проте, 29.05.2015 року цивільна справа була повернута від експертів без проведення експертизи. У повідомленні про неможливість надання висновку експертизи, було зазначено, що оплата експертизи не здійснена, додаткові матеріали, які потрібні експерту, не надані.

В повторному клопотанні зі сторони позивачки ОСОБА_1 судом було відмовлено з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 19.11.2015 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позову, суд керується наступним.

Так, позивачка відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України повинна довести, як факт, порушення її прав у зв'язку із невідповідністю меж землекористування.

Згідно ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, передбачено, що до основних видів (підвидів) експертиз відноситься будівельно-технічна експертиза.

Судом з метою сприяння всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, а також забезпечення права сторін на подання доказів, призначалась будівельно-технічна експертиза для вирішення вказаних вище питань, ухвалою від 10.03.2015 року.

Проте вказану експертизу не було проведено з причин, що залежали від позивачки, а саме у зв'язку із несплатою експертизи та ненаданням експерту додаткових матеріалів.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт самовільного захоплення земельної ділянки має довести особа, яка предявила позов про усунення перешкод у її користуванні, шляхом відновлення межі розподілу земельних ділянок, існуючий до порушення прав, у відповідності рішення апеляційного суду Харківської області від 24.10.2012 року (частина перша статті 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відновлення становища, яке існувало до порушення, в уточненому і доповненому позові знаходить свій прояв у вимогах, пов'язаних з відповідністю з рішенням апеляційного суду Харківської області від 24.10.2012 року.

Враховуючи вказане, підстави для задоволення позову відсутні,вимоги є недоведеними, і стосуються іншого предмету позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Ленінській відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г.Пашнєв