У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - Канурної О.Д.,

суддів - Постолової В.Г., Санікової О.С.

при секретарі - Яценко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_1 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на необгрунованість рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

В судове засідання апеляційного суду представник Фонду державного майна України не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходилася у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод» з 15 березня 1994 року по 27 жовтня 1997 року.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 1997 року стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 1181 грн. 46 коп., яка частково погашена та становить 1037 грн. 12 коп.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09.10.2015 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.1998 року по 10.09.2015 року в розмірі 20961 грн.60 коп.

Висновок суду першої інстанції про те, що Фонд Державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргам ВАТ «Содовий завод», до того ж не є правонаступником ВАТ «Содовий завод», є законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 176 ЦК України, Держава, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, до предявлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен предявити вимогу до основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на предявлену вимогу, кредитор може предявити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач по справі, а саме Фонд Державного майна України несе субсидіарну відповідальність за боргові зобовязання ВАТ «Содовий завод» є не обґрунтованими, оскільки як вбачається із частини 3 статті 96 ЦК України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: