Справа № 380/1034/15-ц Головуючий у І інстанції Косович Т. П.
Провадження № 22-ц/780/6198/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 23.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Березовенко Р.В.,

при секретарі - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», перейменованого в подальшому на ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 057-2008-1798 (з додатковими угодами до нього від 10 квітня 2009 року, від 24 квітня 2009 року, від 10 квітня 2010 року, від 29 квітня 2010 року, від 01 березня 2011 року, від 01 квітня 2014 року, від 20 травня 2014 року), за умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 136 350 швейцарський франків, зі сплатою 10,45% річних за користування кредитом на строк до 10 травня 2038 року. 20 травня 2014 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши позичальнику обумовлену кредитним договором суму кредиту, однак останній свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. 25 грудня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало на адресу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення умов кредитного договору. Проте вони не вчинили жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості у добровільному порядку, а тому позивач просив стягнути із поручителя ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2008 року, яка утворилась станом на 12 травня 2015 року у розмірі 134 980,28 швейцарських франків.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 057-2008-1798 від 29 травня 2008 року у розмірі 134 980,28 швейцарських франків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у порушення норм ЦК України та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 134 980,28 швейцарських франків, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя на користь банку заборгованості за кредитним договором відповідно до умов договору поруки та ст.ст.526, 543, 553, 554 ЦК України.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст.553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитом за виконання боржником свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», перейменованого в подальшому на ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 057-2008-1798 (з додатковими угодами до нього від 10 квітня 2009 року, від 24 квітня 2009 року, від 10 квітня 2010 року, від 29 квітня 2010 року, від 01 березня 2011 року, від 01 квітня 2014 року, від 20 травня 2014 року), за умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 136 350 швейцарський франків, зі сплатою 10,45% річних за користування кредитом на строк до 10 травня 2038 року (а.с.9-14, 21-33, 37-38, 43-82).

Згідно з пунктом 2.4 кредитного договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів.

Відповідно до пункту 5.2.5 кредитного договору банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу понад 2 (двох) місяців і не усунення позичальником порушень протягом 30 календарних днів з дати відправлення банком повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. В такому випадку термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

По справі встановлено, що 20 травня 2014 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору та додаткової угоди до нього від 20 травня 2014 року (а.с. 88-96).

Відповідно до пункту 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма його зобов'язаннями за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Згідно з пунктом 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до пункту 4.1 договору поруки він набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами.

Згідно з пунктом 4.2 договору поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов'язання за основним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

По справі встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 25 грудня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало на адресу позичальника та поручителя вимогу від 23 грудня 2014 року про усунення порушень умов кредитного договору від 29 травня 2008 року та попередило їх, що у випадку невиконання даної вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги. Зазначена вимога була отримана позичальником та поручителем 08 січня 2015 року (а.с.102-111), однак вони залишили її без реагування.

Таким чином, кредитор відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором настав 10 березня 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 134 980,28 швейцарських франків, яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 2697,51 швейцарських франків; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 125 831,34 швейцарських франків, відсотків у розмірі 6337,13 швейцарських франків та підвищених відсотків у розмірі 114,30 швейцарських франків (а.с.99-101).

По справі встановлено, що після зміни строку виконання основного зобов'язання, ПАТ «Універсал Банк» до суду із позовом до поручителя ОСОБА_2 звернулося 03 липня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що ПАТ «Універсал Банк» подало до суду даний позов в строк дії поруки.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ненадання представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оригіналу вимоги банку про дострокове погашення кредиту від 14 липня 2014 року (а.с.208) не дає можливості суду вважати встановленими обставини про закінчення строку дії поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 179 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

При апеляційному розгляді справи представник ПАТ «Універсал Банк» пояснила, що позивачем вимога про дострокове погашення кредиту від 14 липня 2014 року не виготовлялася, на адресу позичальнику не направлялась та в матеріалах кредитної справи така вимога відсутня.

З метою повного та всебічного розгляду справи, апеляційним судом було вжито заходи щодо витребування у ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 оригіналу вказаної вище вимоги від 14 липня 2014 року, однак останні оригінал такої вимоги від 14 липня 2014 року апеляційному суду не надали, посилаючись на те, що визначити місцезнаходження оригіналу вимоги не вдається (а.с.262).

За таких обставин колегія суддів вважає, що наявна в матеріалах справи ксерокопія вимоги про дострокове погашення кредиту від 14 липня 2014 року не є допустимим доказом реалізації позивачем свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України на дострокове погашення кредиту.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково не взяв до уваги тих обставин, що банком було реалізовано його право на дострокове повернення кредитних коштів шляхом направлення позичальнику вимоги від 14 липня 2014 року, яку останній отримав 21 липня 2014 року, не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність законних підстав для стягнення із поручителя ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді