АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління юстиції у м. Києва, про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позов, який згодом уточнив, і остаточно просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за ним право на спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за ним право на спадкування за законом на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після ОСОБА_4

Свої вимог обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати, ОСОБА_4 Він є сином померлої від першого шлюбу. Мати змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» після укладення другого шлюбу та проживала з сином від цього шлюбу ОСОБА_2 у спірній двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Відносини між ними були напружені, відповідач проживав за рахунок матері, обкрадав її, часто виникали між ними суперечки, що призвели до погіршення її здоров'я. Сварки між ними були постійні, що призводило до загострення хвороби, після чергової сварки у липні мати потрапила у лікарню з ішемічним інсультом. Брат постійно ухилявся від обов'язку по догляду за матір'ю. Внаслідок поведінки відповідача мати у 2012 році двічі перебувала у лікарні з приводу ішемічної хвороби серця, у грудні 2012 року відповідач забрав її додому. В той час він з дружиною постійно відвідували матір, надавали їй допомогу, забезпечували ліками та харчуванням. Після смерті матері він як спадкоємець за законом, відповідно до ст. 1221 ЦК України, звернувся в шестимісячний термін про прийняття спадщини до Третьої київської державної нотаріальної контори. На час смерті матері їй належало: Ѕ частина зазначеної квартири та вищезазначена земельна ділянка площею 0, 2401 га. Позивач вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право на спадкування за законом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про усунення права ОСОБА_2 на спадкування за законом спадщини після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнання за ОСОБА_1 право на спадкування за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянкупо АДРЕСА_2 після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам про ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві - ОСОБА_4, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані та доказам про належність земельну ділянку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної (спільної або часткової) власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у рівних частках кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_4 до Третьої київської державної нотаріальної контори надійшла заява від 12 липня 2014 року про прийняття спадщини ОСОБА_1

У заяві ОСОБА_1 зазначив, що є сином від першого шлюбу померлої ОСОБА_4, інших спадкоємців та подружжя померлої, який пережив її, немає.

У жовтні 2014 року надійшла заява ОСОБА_1 від 29 жовтня 2014 року до тієї ж нотаріальної контори, у якій він просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому частину майна, зазначивши що на день смерті матері залишилось нерухоме майно, а саме Ѕ частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1. А також вказав, що спадкоємцем за законом є також син померлої матері від другого шлюбу ОСОБА_2, який мешкає за тією ж адресою.

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до тієї ж нотаріальної контори, у якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому частину майна, зазначивши що на день смерті матері залишилось крім зазначеного у заяві від також земельна ділянка площею 0,2401 гапо АДРЕСА_2, на відповідну частину якої він просив видати свідоцтво про право на спадщину.

Державним нотаріусом у листах від 28 жовтня 2014 року та від 11 лютого 2015 року відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину відповідно щодо ј частини зазначеної квартири та Ѕ частини зазначеної земельної ділянки.

Згідно із ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

На обґрунтування позову представником позивача надано медичні документації за 2012 рік, зокрема про перебування ОСОБА_4 у лікарні з 01.08.2012 року по 14.08.2012 року з приводу змішаного інсульту та інших хронічних хвороб, після лікування стан хворої покращився; також надана медична картка хворого за період з 01.08.2012 року по 14.08.2012 року. У грудні 2012 року ОСОБА_4 також була госпіталізована з діагнозом повторного гострого порушення мозкового кровообігу та інших хронічних захворювань серцево-судинної системи, перебувала у лікарні з 03.12.2012 року по 14.12.2012 року, було проведено лікування та надані рекомендації до лікувального закладу за місцем проживання для нагляду лікарів відповідних спеціальностей.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи, допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність наступних обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до Верховного Суду України, викладених у п. 6 постанови Пленуму від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

При цьому підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець змогу надавати таку допомогу.

Доведення вказаних обставин згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладається на позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про усунення від спадкування сина померлої ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні підстави згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення спадкоємця від права на спадщину тому, що не доведено фактів безпорадного стану спадкодавця з урахуванням його потреби в отриманні допомоги від відповідача за умови надання йому допомоги позивачем та ухилення відповідача від надання допомоги матері, - у зв'язку з чим лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам про ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві - ОСОБА_4, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані є безпідставними, оскільки позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а також потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Також не надано доказів звернення ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і з проханням надання допомоги.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам про належність земельної ділянки по АДРЕСА_2 ОСОБА_4, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених доводів.

Доводи апеляційної скарги в цій частині були предметом дослідження у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції здійснено всі необхідні дії для встановлення дійсних обставин у справі.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про усунення права ОСОБА_2 на спадкування за законом спадщини після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнання за ОСОБА_1 право на спадкування за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянкупо АДРЕСА_2 після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді