Номер провадження: 22-ц/785/3280/15
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що придбане під час шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна, що придбане під час шлюбу, особистою приватною власністю, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними, тому він має право на ? частку цієї квартири.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 у жовтні 2014р. звернулась до суду із зустрічним позовом у якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на спірну квартиру, посилаючись на те, що квартира була придбана за її особисті кошти в розмірі 75 000 доларів США, які їй були подаровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за домашньою угодою .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2015р. первісний позов задоволено, а у зустрічному - відмовлено. Поділено спільне сумісне майно колишнього подружжя: визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право приватної власності на зазначену квартиру по ? частки за кожним з них.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити її позов та відмовити у задоволенні первісного позову, посилаючись на невірне застосування cудом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи первісний позов та визнаючи спірну квартиру об'єктом права спільної сумісної власності, суд першої інстанції виходив з того, що квартира була придбана під час шлюбу сторін та за їх спільні кошти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.10.1998р., від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2013р. шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.04.2011р. ОСОБА_2 купила у ОСОБА_8 кв. АДРЕСА_1 за 40 000 грн. У п.9 договору зазначено, що правочин вчинено за згодою - за письмовою заявою чоловіка покупця - ОСОБА_4, підпис його засвідчено приватним нотаріусом.

Згідно з п.11 цього ж договору, сторони підтверджують, що нотаріусом їм роз'яснені вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину, що укладається, у тому числі ст. ст. 60, 65 СК України, щодо підстав набуття та права розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Так, пред'являючи позов, ОСОБА_4 зазначав, що спірна квартира була придбані під час шлюбу та за їх спільні кошти. У зустрічному позові ОСОБА_2 вказувала, що хоча на час придбання спірної квартири вони і перебували у зареєстрованому шлюбі, проте квартира була придбана за її особисті кошти на суму 75 000 доларів США, які були їй подаровані бабусею та дідусем, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про що між ними було укладено домашню угоду, а/с.38-39.

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, та майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, або домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, що перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є недійсним.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_4 включив спірну квартиру в розподіл майна подружжя, а/с. 2-3.

Пояснення ОСОБА_2 та покази свідків щодо одержання позивачкою коштів в дар за які була придбана спірна квартира у відповідності до положень ст. ст. 57, 59, 62 ЦПК України не є тими належними та допустимими доказами, що підтверджують ці обставини, тому колегія судів не бере їх до уваги.

Будь - яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 та її представник суду не надали.

За таких обставин, встановивши, що нотаріально посвідченого договору про дарування грошових коштів у сумі 75 00 доларів США, що перевищує п'ятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, між ОСОБА_2 та її бабусею та дідусем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено не було та за наявності даних про те, що ОСОБА_4 не визнавав обставин дарування ОСОБА_2 коштів за рахунок яких була придбана спірна квартира, та за відсутністю інших об'єктивних даних, які б підтверджували доводи останньої, у суду першої інстанції не було законних підстав визнавати, що спірна квартира була придбана за кошти, отримані ОСОБА_2 в дар, та визнавати це майно її особистою приватною власністю.

Суд першої інстанції, дослідивши надані докази, надавши їм належну правову оцінку, дотримавшись вимог процесуального закону, дійшов обгрунтованого висновку про те, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя і вірно провів її розподіл між ними у рівних частках.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 своїх позовних вимог не довела, тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні зустрічного позову та задовольнив - первісний.

Доводи апеляційної скарги вищевикладене не спростовують, вони не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалене рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік