Справа № 302/1312/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Кожух О.А., Кондора Р.Ю.,

при секретарі : Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Міжгірське АТП 12138» в особі директора Бабічин М.С. на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Міжгірське АТП 12138» про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Приватне підприємство «Міжгірське АТП 12138» в особі директора ОСОБА_8 подало апеляційну скаргу на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що вийшов зі складу власників ПП «Міжгірське АТП 12138» з 31 березня 2014 року.

Стягнуто з ПП «Міжгірське АТП 12138» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у позові. Вказує на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач ОСОБА_2 вже не був власником ПП «Міжгірське АПТ 12138», так як був виключений зі складу власників зазначеного товариства на підставі рішення загальних зборів власників ПП «Міжгірське АТП 12138» від 05.01.2015 року, а тому вважає, що спір між сторонами відсутній. А також, що суд своїм рішення по суті відмінив рішення загальних зборів власників приватного підприємства «Міжгірське АТП 12138» від 05.01.2015 року, чим вирішив питання про зміну дати виключення позивача зі складу власників, яке належить до виключної компетенції загальних зборів.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що приватне підприємство «Міжгірське АТП 12138» (далі Підприємство) є юридичною особою, яке зареєстроване 07.09.2010 року, що стверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №670528 (а.с.61).

Згідно Статуту Підприємства, затвердженого рішенням зборів власників від 07 червня 2011 року (Протокол №1), зареєстрованого державним реєстратором 04.07.2011 року, власниками Підприємства є : ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.50-60).

Відповідно до п.4.3 Статуту Підприємства, статутний капітал та частки власників розподілені наступним чином - ОСОБА_3 2 000 000 грн. - 40%; ОСОБА_8 975 000 грн. - 19,5%; ОСОБА_2 975 000 грн. - 19,5% та ОСОБА_5 1 050 000 грн. - 21%.

31 березня 2014 року позивач ОСОБА_6 подав до Підприємства нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу учасників Підприємства та про виплату йому грошових коштів та/або вартості частини майна, пропорційної його частки у статутному капіталі Підприємства (а.с.45).

Вказана заява директором Підприємства Коваленком О.Ф. була отримана 31.03.2014 року, що стверджується його підписом та датою її прийняття за вхідним №85 (а.с.46).

У зв'язку з поверненням директором Підприємства поданої позивачем заяви, з тих підстав, що питання порушені у ній не відносяться до компетенції директора Підприємства, ОСОБА_2 повторно 04.04.2014 року подав Підприємству нотаріально посвідчену заяву від 31.03.2014 року про вихід зі складу учасників Підприємства, яка була прийнята відповідачем 04.04.2014 року і зареєстрована за №87 (а.с.47).

Однак і повторна заява Підприємством розглянута не була, у зв'язку з чим позивач у жовтні 2014 року звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 і визнаючи його таким, що вийшов зі складу власників ПП «Міжгірське АТП 12138» з 31 березня 2014 року, суд першої інстанції правильно дійшов такого висновку, виходячи з положень п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року №13, яким роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства - є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Відповідно до п.3.1 Статуту Підприємства - вищим органом Підприємства є збори власників Підприємства, які складаються з власників або їх належно уповноважених представників.

Власники підприємства, які володіють в сукупності більш, ніж 20% голосів, мають право вимагати скликання позачергових зборів в будь-який час і по будь-якому питанню (п.3.5 Статуту).

Встановивши, що позивач ОСОБА_2, як власник Підприємства володіє тільки 19,5% голосів (п.4.3 Статуту), що виключає його право вимагати скликання позачергових зборів в будь-який час, як це передбачено п.3.5 Статуту, до компетенції яких, згідно п.3.11 належить виключення власника з підприємства; що заява ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників Підприємства з дня її подання Підприємству 31.03.2014 року і по день звернення до суду з даним позовом 22.10.2014 року розглянута не була, та з урахуванням положень п.28 вище наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про визнання позивача таким, що вийшов зі складу власників Підприємства з 31.03.2014 року, оскільки від факту його виходу зі складу учасників (власників) підприємства залежить виникнення в майбутньому у нього майнового права на отримання вартості частини майна товариства в порядку ст.54 Закону України «Про господарські товариства», якою передбачено, що при виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

За наведених обставин посилання апелянта на те, що позивач був виключений зі складу власників підприємства на підставі рішення загальних зборів власників Підприємства від 5 січня 2015 року не заслуговують на увагу, як і посилання на те, що суд своїм рішенням змінив дату виключення позивача зі складу власників, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції вказані докази в матеріалах справи були відсутні, і суд не змінював, а встановив рішенням суду, що позивач вийшов зі складу власників Підприємства з 31.03.2014 року, оскільки в матеріалах справи були відсутні будь-які докази про його виключення з вказаного Підприємства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідача відхиленню, оскільки суд першої інстанції рішення ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Міжгірське АТП 12138» в особі директора Бабічин М.С. - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :