Провадження №2/461/3147/15
У Х В А Л А

іменем України

"24" листопада 2015 р.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків, -

в с т а н о в и в :

23 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів», в якому просить визнати недійсним договір застави від 01 лютого 2012 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 з наступними внесеними 26 грудня 2012 року змінами за №1; визнати недійсним договір поруки від 22 січня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів», ТОВ «ОСОБА_1 Транспорт» та ОСОБА_1 із договорами про внесення змін №1 та №2; визнати недійсним договір застави від 26 квітня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір застави від 30 серпня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 з наступними внесеними 27 березня 2015 року змінами за №1; визнати недійсним договір застави від 03 вересня 2013 року, укладений ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1; застосувати правові наслідки недійсності правочинів та повернути вилучений автомобіль позивачу ОСОБА_1 та виключити з державного реєстру обтяжень нерухомого майна записи про заставу рухомого майна автомобілів, вказаних у договорі застави від 01 лютого 2012 року з додатками, від 26 квітня 2013 року, від 30 серпня 2013 року, від 03 вересня 2013 року.

Дослідивши позовну заяву та долучені до такої документи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено зазначені норми ЦПК України та наголошено, що вирішуючи питання про відкриття провадження, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Частиною 1 ст.179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Так, зокрема, господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надання гарантій і порук належить до фінансових послуг. Стаття 1 цього ж Закону визначає, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Тобто порука, надана на платній основі в цілях отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів, є фінансовою послугою.

Таким чином, між ТзОВ «ОСОБА_1 Транспорт», директором якого є ОСОБА_1, та ПАТ АКБ «Львів» виникли господарські правовідносини щодо надання фінансових послуг, спори з приводу яких повинні розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1, розяснивши позивачу його право на звернення до господарського суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст.15,115 ЦПК України, ч.ч.4, 5 ст.3, п.1 ч.1 ст.12, ч.1 ст.179 ГПК України, п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд -

у х в а л и в :

відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків.

Розяснити ОСОБА_1 його право на звернення до господарського суду із даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків - повернути позивачу для подачі до Господарського суду Львівської області.

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.М. Мисько