Справа № 347/1875/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді : Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., за участю представників; ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позов підтримала та суду пояснила, що 19.12.1988 року вона була прийнята на роботу у відділ культури Косівської районної державної адміністрації на посаду головного бухгалтера. 21.08.2015 року її було звільнено з посади головного бухгалтера централізованої бухгалтерії при відділі культури, національних цінностей та релігій за систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п.3 ст. 40 КЗпП України, про що було винесено наказ № 46-к від 21.08.2015 року. З даним наказом позивачка не згідна, вважає його незаконним та таким, що підлягає до скасування. В бухгалтерії вона пропрацювала 27 років. За час її роботи до неї ставилися з повагою, так як вона сумлінно виконувала свої обовязки. Результат роботи позивачки оцінювався щорічно. Згідно оцінки яка проводилась УДКСУ у Косівському районі за 2014 рік, її роботу оцінили відмінно. На протязі останнього року адміністрація відділу культури Косівської РДА вирішила будь-яким чином звільнити її у з роботи, з посади головного бухгалтера в звязку з тим, що вона є людиною пенсійного віку, та почали до неї ставитися упереджено. Зокрема головний спеціаліст відділу культури ОСОБА_4, який виконує обовязки начальника, починаючи з 10.02.2015 року збирав збори трудового колективу на яких без її присутності обговорювали її, налаштовував колектив проти неї, намагався постійно принизити її людську честь та гідність, що призводило до нервових звривів та перебування на лікарняних. 10.03.2015 року відмінені всі посадові обовязки працівників централізованої бухгалтерії при відділі культури і її також. Всі розроблені посадові обовязки, які позивачка подала на затвердження були не взяті до уваги. З новими її обовязками позивачку ніхто не ознайомлював. Виконуючий обовязки начальника відділу культури ОСОБА_4 перевищив свої повноваження та на початку серпня 2015 року безпричинно опломбував сейф в бухгалтерії в її відсутності та без переліку документів, які знаходилися там. В звязку з цим, вона змушена була звертатися із заявою до Косівського РВ УМВС, прокурора Косівського району та до Косівської РДА. Також по ініціативі ОСОБА_4 проводилися колективні збори, про які її ніхто не попереджав заздалегідь. На цих зборах у її відсутності обговорювали питання звільнення позивачки з посади головного бухгалтера. Вона також подавала ОСОБА_4 доповідні записки та пояснення, які не реєстрували та не давали на них відповіді. Про те, що дійсно керівництво відділу культури ставилося по відношенню до неї упереджено, свідчить і той факт, що 13.03.2015 року за наказом № 20-к по відділу культури оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни. Вона незгідна з даною доганою та написала пояснення, а пізніше оскаржила її до Косівської РДА, але до цього часу відповіді не отримала. Наказ про звільнення позивачки з роботи, вона також вважає незаконним. Відповідно до розпорядження за № 14-в від 10.03.2015 року в період з 10.03.2015 року по 30.03.2015 року виконувати обовязки начальника відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА було покладено на ОСОБА_4, замість ОСОБА_5. Вона вважає, що виносити накази про оголошення догани та звільнення з роботи має право тільки начальник відділу культури або особа на яку покладено обовязки начальника. В даному випадку було винесено накази головним спеціалістом відділу, а не в.о. начальника. Звільнено позивачку з роботи на підставі ч.1 п.3 ст. 40 КЗпП України, а не п.3 ст. 40 КЗпП України. Крім цього вона зазначає, що в період з 10.03.2015 року по 21.08.0215 року її не було ознайомлено з новими посадовими обовязками. При звільненні з роботи їй не видано трудову книжку. Тому просить позов задовольнити.

Представник відповідача головний спеціаліст в.о. начальника відділу культури, національностей, релігій Косівської РДА ОСОБА_4 позов заперечив та суду пояснив, що наказом № 46-к від 21.08.2015 року позивачку правомірно звільнено з роботи за систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Суть полягає в тому, що наказом № 20-к від 13.03.2015 року ОСОБА_3 було оголошено догану за те, що вона безпідставно відмовилась зявитися на оперативну нараду, яка проводилась з трудовим колективом. Також наказ про звільнення був винесений на підставі того, що позивачка як головний бухгалтер не зберігала Головну книгу за 2015 рік за місцем роботи, а тримала її у невідомому місці. Відсутність Головної книги стало перешкодою для ведення відповідних записів бухгалтерського обліку та формування й своєчасне подання звітності. Наказом № 42-ОД від 16.07.2105 року було створено комісію для передачі Головної книги заступнику бухгалтера ОСОБА_6, однак даний наказ виконати було неможливо, оскільки Головної книги на робочому місці позивачки не було. Про це було складено два акти від 16.07.2015 року. Одним із негативних наслідків цього стало прострочення здачі статистичного звіту. Обставинами за яких позивачкою були вчинені порушення трудової дисципліни, її попередня робота, в ході якої вона неналежно виконувала вимоги бюджетного законодавства, що підтверджується Попередженнями УДКСУ в Косівському районі, конфлікти й спори між нею та іншими працівниками, що підтверджується письмовими зверненнями працівників. Він особисто звернувся до Профспілкового комітету працівників культури Косівського району 05.08.2015 року про надання згоди на звільнення позивачки з посади головного бухгалтера згідно п.3 ст. 40 КЗпП України і листом № 6 від 20.08.2015 року таку згоду надано на підставі протоколу Профкому № 7 від 20.08.2015 року. Також ОСОБА_4 пояснив, що він виконує обовязки начальника відділу з 10.03.2015 року та з 23.03.2015 року. Актом службового розслідування від 21.08.2015 року, що проводилось комісією від Косівської РДА у звязку із заявою позивачки не було встановлено підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення, що свідчить про правомірність його дій. Стосовно тверджень позивачки про видачу їй трудової книжки він пояснив, що їй направлялось рекомендоване поштове відправлення про необхідність отримання трудової книжки, однак письмової згоди вона на це не дала. Тому він просить відмовити в задоволенні позову.

Суд вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині поновлення її на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії у відділі культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації та стягнення з відділу культури в її користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу слід задовольнити, а в решті позовних вимог відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 звільнена з роботи без законної підстави. Відділ культури, національностей та релігій Косівської РДА звільнив ОСОБА_3 за систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п.3 ст. 40 КЗпП України.

З пояснень позивачки видно, що вона з 19.12.1988 року по 21.08.2015 року на протязі 27 років працювала на посаді головного бухгалтера у відділі культури Косівської РДА. За даний період часу ОСОБА_3 зарекомендувала себе з позитивної сторони, як грамотний бухгалтер. Результати її роботи оцінювалися щорічно. За результатами оцінки, яку проводить УДКСУ у Косівському районі за 2014 рік її роботу оцінили позитивно (а.с. 13-14).

З довідки виданої Управління державної казначейської служби України в Косівському районі видно, що відділом культури, національностей та релігій Косівської РДА та головним бухгалтером, щодо термінів подання звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів за 2014 рік та місячних, квартальних за 2015 рік порушень не виявлено(а.с. 107).

З початку березня 2015 року адміністрація відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА упереджено стала відноситися до головного бухгалтера централізованої бухгалтерії в звязку з тим, що вона людина похилого та пенсійного віку, що ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Судом також встановлено, що 10.03.2015 року відмінені всі посадові обовязки працівників відділу культури в тому числі і головного бухгалтера. Нові посадові обовязки затверджені були виконуючим обовязки начальника відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА ОСОБА_4 06.04.2015 року, але з ними в період з 06.04.2015 року по 21.08.2015 року головного бухгалтера ОСОБА_3 не ознайомили та не довели до їй відома, що видно з копії посадової інструкції, де відсутні підпис та запис ОСОБА_3 про відмову з ознайомленням з посадовою інструкцією(а.с. 109-111).

Відділом культури, національностей та релігій Косівської РДА при звільненні ОСОБА_3 з роботи порушено вимоги передбачені ст. 47 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 КЗпП України. Відділ культури, у день звільнення ОСОБА_3 з роботи не видав їй належно оформлену трудову книжку.

З копії табеля обліку робочого часу працівників відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА за серпень 2015 року видно, що 21.08.2015 року (день звільнення) ОСОБА_3 відпрацювала повний восьмигодинний робочий день (а.с. 127).

В цей же день був складений акт передачі всіх бухгалтерських документів ОСОБА_3

Адміністрація відділу культури мала можливість на протязі повного робочого дня видати ОСОБА_3 належно оформлену трудову книжку.

Пояснення дані в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_3 не була присутня в день звільнення на роботі в другій половині робочого дня спростовуються копією табеля робочого часу працівників відділу культури за 21.08.2015 року, де зазначено в графі ОСОБА_3 головний бухгалтер відпрацьовано 8 годин (а.с. 127).

Відповідачем не надано доказів про те, що ОСОБА_3 систематично не виконувала без поважних причин обовязків покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

В судовому засіданні відповідач вказав причину звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади головного бухгалтера за те, що в сейфі централізованої бухгалтерії була відсутня Головна книга за 2015 рік. 16.07.2015 року в той час, коли ОСОБА_3 хворіла та перебувала на лікарняному, тобто коли була відсутня на роботі, тоді вона не зберігала Головну кингу в сейфі.

Згідно постанови № 955 КМ України від 17.01.2014 року Головна книга не є цінним бланком і не потребує спеціального зберігання у відповідно відведеному місці (сейфі). З пояснення ОСОБА_3 видно, що Головна книга 16.07.2015 року зберігалася у робочому столі, в кабінеті головного бухгалтера.

У відповідності до ч.3 п.8 Закону України «Про бухгалтерський облік» відповідальність за збереження оброблених документів, реєстрів звітності несе керівник підприємства.

У цьому випадку, відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення обмежився лише зазначеними посиланнями на систематичне невиконання без поважних причин позивачкою посадових обовязків та не врахував положення ч.3 ст. 149 КЗпП України, згідно з якими при обранні виду стягнення власник або уповноважений орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинений проступок і попередню роботу працівника.

Крім того відповідач посилається на (протокол № 7 засідання профспілкового комітету), те що профспілковий комітет дав згоду на звільнення ОСОБА_3 з посади, але питання звільнення її не стояло в порядку денному засідання профспілкового комітету від 20.08.2015 року. А був розгляд заяви в.о. начальника відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА ОСОБА_4 про ситуацію, яка склалася між головним бухгалтером централізованої бухгалтерії відділу культури ОСОБА_3 її дочкою провідним бухгалтером ОСОБА_7 з одного боку та працівниками відділу культури, решту працівників бухгалтерії з другого боку. Після розгляду даної заяви було вирішено дати згоду на звільнення головного бухгалтера ОСОБА_3 із займаної посади (а.с. 121-122).

Враховуючи наведене суд приходить до переконання про необхідність поновити ОСОБА_3 на попередній роботі та стягнути в її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 7438 грн. 35 коп. (відповідно до довідки про середню заробітну плату а.с. 178).

В частині скасування наказів № 20-к від 13.03.2015 року по відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА про оголошення ОСОБА_3 догани та № 46-к від 21.08.2015 року по відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА про звільнення ОСОБА_3 з роботи згідно п.3 ст. 40 КЗпП України, слід відмовити, оскільки догана, як вид стягнення було накладено на позивачку, ще 13.03.2015 року і з цього приводу було виданий наказ. Позивачка знала про дане стягнення і це підтвердила у судовому засіданні, але до суду його не оскаржувала пропустивши передбачений ст. 233 КЗпП України строк, який визначений у три місяці. Позивачкою не надано доказів пропущення строку оскарження догани з поважних причин. Підстав для поновлення строку не має.

Слід врахувати те, що суд, як будь який інший орган по розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасувати накази, змінювати підстави розірвання трудового договору, якщо звільнення з роботи проведено з порушенням закону, суд, зобовязаний поновити працівника на роботі.

Враховуючи наведене на підставі ст. ст. 149, 233, 234, 235 КЗпП України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку м. Косів, вул. Лісна, 52, Івано-Франківської області на роботі у відділі культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії.

Стягнути з відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Косів, вул. Лісна, 52, Івано-Франківської області середню заробітню плату за час вимушеного прогулу в сумі 7438 (сім тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 35 коп.

Стягнути з відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації, 487 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави, отримувач коштів УДКСУ у Косівському районі, , банк ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код МФО 836014, рахунок 0266, код класифікації доходів 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891606.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: В.І. Гордій