У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О. Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюк Василь Олександрович, про визнання заповіту нікчемним, визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, застосування наслідків недійсності правочину шляхом визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання заповіту нікчемним, визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, застосування наслідків недійсності правочину шляхом визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди обґрунтовано виходили із того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний заповіт від 1 квітня 2011 року є недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
В.М. Коротун
С.П. Штелик