У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Старокостянтинівська центральна районна лікарня, заступник головного лікаря Старокостянтинівської центральної районної лікарні Чесаков Сергій Анатолійович, про визнання заповіту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила визнати нікчемним заповіт, складений 18 червня 2013 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, посвідчений заступником головного лікаря Старокостянтинівської ЦРЛ Чесаковим С.А. і зареєстрований у реєстрі за № 2.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_7 і вона є спадкоємцем першої черги за законом. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона дізналась, що перед смертю батько склав заповіт, у якому розпорядився своїм майном на користь сестри ОСОБА_5 Заповіт посвідчено заступником головного лікаря Старокостянтинівської лікарні за два дні до смерті батька. Вважає, що заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми і посвідчення. Зокрема, було порушено п.16 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, оскільки він одночасно надрукований технічними засобами і заповнений від руки, у заповіті не вказано місце народження ОСОБА_7 та місце його складання, не вказано дату народження свідків та реквізити їх паспортів, заповіт був посвідчений у палаті, де знаходився інший хворий, що є порушенням його таємниці заповіту, на порушення п.23 зазначеного вище Порядку другий примірник заповіту не був переданий у той же день до нотаріальної контори. Крім того, заступник головного лікаря Чесаков С.А. перед посвідченням заповіту не встановив дієздатність заповідача.

Враховуючи наведене, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оспорений заповіт складено особою, яка мала повну цивільну дієздатність, та посвідчений з дотриманням вимог ст. ст. 1252-1253 ЦК України.

Висновок судів є правильним з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує на нікчемність правочину або відмову в ньому.

З матеріалів справи вбачається, що спірний заповіт був оспорений ОСОБА_4 і рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2014 року їй відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5 про визнання його недійсним.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик