Провадження № 2/734/878/15 Справа № 734/845/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 листопада 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

за участю секретаря Галюк Л.В.

у присутності представника позивача - Рожко С.М.

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 18284 грн. 69 коп. за кредитним договором № б/н від 30 квітня 2007 року у суд звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі по тексту ПАТ КБ "Приватбанк") до ОСОБА_3. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договорів, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 6604 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими вимогами не надав, з огляду на що за станом на 16 грудня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 18284 грн. 69 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні представник позивача Рожко С.М. підтримав позов та просив суд його задовольнити. Додатково представник позивача повідомив суду, що перевипуск картки № НОМЕР_1, за якою наразі ставиться питання про стягнення заборгованості, був здійснений, з урахуванням чого в витязі, який наданий суду, мається інформація, що строк дії картки до квітня місяця 2011 року. Перепущена картка відповідачем не була отримана, тому представник позивача не може надати докази на підтвердження факту отримання цієї картки відповідачем. Представник позивача висловив свою думку, що відлік строку позовної давності, з урахуванням позицій Верховного Суду України, починається з 31 травня 2008 року, проте з такою позицією він категорично не погоджується, так як п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання; якщо протягом строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З урахуванням того, що відповідач не інформував позивача про припинення строку дії договору, він наразі є чинним, тому в суду є достатні підстави для стягнення за ним заборгованості. Тим самим представник позивача висловив свою думку, що позивачем строк позовної давності не пропущений.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що картка № НОМЕР_1 (строк дії якої до травня місяця 2008 року) була перевипущена на картку № НОМЕР_2 (строк дії якої до грудня місяця 2008 року), тобто, позивач пропустив встановлений чинним законодавством трирічний строк для звернення до суду за захистом порушеного права. Крім того, в судових дебатах представник відповідача висловила думку про наявність підстав для винесення окремої ухвал щодо дії працівників ПАТ КБ «ПриватБанк», які допустили підроблення документів шляхом внесення недостовірних даних до технічного програмного комплексу банку щодо строку дії картки № НОМЕР_1.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03 квітня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розмірі 6604,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць.

Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином, відкрив картковий рахунок відповідачу в гривнях і здійснював його обслуговування згідно з договором.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника від 03 квітня 2007 року, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів.

Факт ознайомлення із умовами і тарифами кредитування, отримання відповідачем Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку за вищевказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак і укладення кредитного договору, підтверджується підписаною відповідачем письмовою заявою від 03 квітня 2007 року.

За положеннями п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний виплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

За положеннями п. 9.12 вищеназваних Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Згідно п. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Водночас, із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Тобто, щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14.

Змагальність, як одна з засад цивільного судочинства, передбачена ст. 10 ЦПК України, полягає в тому, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні було встановлено, що пластикова картка № НОМЕР_1 видалась строком до 31 травня 2008 року.

Доказів отримання відповідачем перевипущеної картки позивачем не було надано, тому твердження позивач, що картка перевипускалась строком до квітня місяця 2011 року, відповідно, строк позовної давності позивачем не пропущено, суд не приймає до уваги. Дані, розміщені в витязі з технічного програмного комплексу банку щодо строку дії картки № НОМЕР_1, в якому вказано строк дії картки до квітня місяця 2011 року /а.с. 17, т. 2/, спростовані даними, які містяться на самій картці № НОМЕР_1, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні, та відповідно до яких строк дії картки встановлений до травня місяця 2008 року /а.с. 30, т.2 - копія картки № НОМЕР_1/.

Керуючись ст. 257 ЦК України, суд вважає, що останнім днем подачі позовної вимоги за основним зобов'язанням є 31 травня 2011 року. Враховуючи те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаними позовними вимогами в березні 2014 року, то має місце спливу позовної давності для звернення за захистом своїх прав в судовому порядку.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг відповідно до якого строк дії договору становить 12 місяців і якщо у випадку цього строку ні одна з сторін не проінформує другу сторону про припинення строку дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, виходячи з наступного. Позивач не надав суду доказів видачі позичальнику нової банківської картки, не надав бухгалтерської документації, що підтверджує факт перерахунку коштів на рахунок позичальника після спливу строку кредитного договору від 03 квітня 2007 року.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що фактично банк продовжував нараховувати відповідачці відсотки за користування кредитом, строк дії якого сплинув та штрафні санкції, не пролонгувавши кредит у встановленому законом порядку, не перераховуючи кредитні кошти за начебто пролонгованим договором та не видавши позичальнику нову кредитну картку.

Зазначені обставини фактично унеможливили використання коштів позичальником після спливу строку дії кредитного договору від 03 квітня 2007 року, а тому суд підстав вважати договір пролонгованим не вбачає.

З огляду на те, позивач звернувся в суд лише в березні 2014 року та не надав доказів поважності пропуску строку позовної давності для звернення до суду, суд приходить до думки щодо відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок ПАТ КБ «Приват Банк».

Стосовно висловленої думки представником відповідача про наявність підстав для прийняття окремої ухвалу слід зазначити наступне. В ст. 211 ЦПК України визначено, що правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Лише за наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу, з метою направлення ухвали відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Таким чином, з урахуванням викладено вище, суд дійшов висновку, що правових підстав для постановлення окремої ухвали не встановлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 207, 257, 526, 627, 629, 638, 640, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2007 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 30 листопада 2015 року.