АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7394/15 Головуючий 1 інст. Шевченко С.В.
Справа № 644/4634/14-ц Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В.,Макарова Г.О.

за участю секретарів Сементовської О.М., Шалімової Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2014 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

20 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 174 208,25 грн., а саме за кредитом 29 885,61 грн., по відсотках 7 339,37 грн., комісія 2 021, 64 грн., пеня 134 961,63 грн.; судовий збір у сумі 1742,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 21.05.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_2М уклали кредитний договір № 490067821, за умовами якого ОСОБА_2 надано кредит у сумі 35 991,00 грн.

19.08.2009 року у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк»).

Відповідно до умов договору позичальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Позивачем зобовязання за кредитним договором виконані у повному обсязі.

ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 17.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитним договором, що складає 29 885,61 грн., заборгованість за відсотками 7 39,37 грн., по комісії 2021,64 грн.

У звязку з систематичним порушенням боржником своїх зобовязань йому було нараховано неустойку (пеню) у сумі 134 961,63 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21.05.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, було укладено договір поруки № 490067821-П за яким ОСОБА_1 поручилася перед ПАТ «Альфа-Банк» за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до умов договору поруки поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й боржник.

На виконання умов кредитного договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту.

Вимога не виконана.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 490067821 від 21.05.2008 року 29 885,25 грн. тіла кредиту, 7 339,61 грн. відсотків, 2 021,64 грн. комісії та 30 000 грн. пені, 692,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалась на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначила, що з наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що Боржник перестав виконувати зобовязання згідно з графіком платежів після 21.09.2009 року. Отже, право вимоги дострокового повернення суми заборгованості, а відповідно і строк виконання основного зобовязання, виникли 22.10.2009 року. Позов до поручителя заявлений лише 20.05.2014 року, особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що на час звернення до суду з позовом, договір поруки, відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України, є припиненим.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ПАТ «Альфа-Банк» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з положень статей 551, 554, 612 ЦК України та тих обставин, що в звязку з несвоєчасним виконанням ОСОБА_2 кредитних зобовязань за кредитним договором № 490067821 від 21.05.2014 року, станом на 17.04.2014 року утворилась заборгованість, відповідачем, з яким укладено договір поруки, не надано суду жодного належного та допустимого доказу, як належного виконання основним боржником своїх кредитних зобовязань, так і доказів на підтвердження часткового погашення кредитної заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет застави.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом до поручителя 20 травня 2014 року .

Отже, підстав вважати, що відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України на час звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості, договір поруки № 490067821-П, який було укладено 21.05.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1Ю є припиненим, у апеляційного суду не має, оскільки згідно пункту 2.3 кредитного договору № 490067821 від 21.05.2008 року дата остаточного повернення кредиту є 21.05.2014 року і відповідно до пункту 11.3 сторони домовилися про збільшення строку позовної давності до 50 років.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харків від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_3