АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7940/15 Головуючий 1 інст. - Марченко О.М.
Справа № 643/6132/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : судді Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.

Івах А.П.

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просила визначити додатковий строк тривалістю один місяць для подання до приватного нотаріусу Харківського міського округу Зубарєва І.Ю. заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті її батька - ОСОБА_6.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько - ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємицями першої черги є вона, її сестра - ОСОБА_7, а також мати померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_4 Як стало відомо позивачці, ОСОБА_7 відмовилася від прийняття спадщини. Для отримання спадщини позивач не змогла звернутися вчасно із заявою до нотаріуса з причин того, що не проживала однією сім'єю з батьком протягом значного часу. Так, з 1984 року після розлучення, батько проживав окремо, не піклувався нею та сестрою, не надавав матеріальної допомоги, не сплачував аліменти на їх утримання, не приймав участі у їх вихованні. Позивач практично не підтримувала ніяких відносин з батьком, спілкувалась тільки за телефоном. Також, як вказує позивач, ОСОБА_4 приховала від неї факт смерті її батька. Тільки в середині листопада 2014 року позивач випадково дізналася про смерть свого батька від нотаріуса Зубарєва І.Ю. при зверненні до нього для вчинення нотаріальної дії, не пов'язаної з прийняттям спадщини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим та, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 3,11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи ОСОБА_3в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що остання не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили про порушення її прав, оскільки в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Так, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1

Заповіту ОСОБА_6 не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватись за законом.

ОСОБА_3 є донькою померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження та є спадкоємцем по закону першої черги.

Крім позивача спадкоємцем першої черги є мати померлого - ОСОБА_8, яка своєчасно - 6.03.2014 року надала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого сина - ОСОБА_6 та сестра позивача - ОСОБА_7, яка також є дочкою померлого та яка відмовилась від прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218, 1220, 1258, 1261, 1266-1270, 1296 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти, подружжя та батьки спадкодавця. Внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частки у кожного із спадкоємців за законом є рівними. Для набуття спадщини спадкоємець повинен прийняти спадщину. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління або володінні спадковим майном. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України ).

Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставах ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За таких обставин, відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України вбачається, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини подається у разі: відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання до нотаріальної контори спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини; пропуску шестимісячного строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

У свою чергу, суд наділений правом визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку коли такий строк пропущено з поважних причин. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_3 зазначала, що з батьком вони довгий час не спілкувались, на момент смерті батька, вони проживали окремо один від одного, про смерть батька вона випадково дізналась від нотаріуса Зубарєва І.Ю. при оформленні іншого правочину.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 не мала можливості звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

Так, при поданні заяви про прийняття спадщини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року повідомила нотаріуса Зубарєва І.Ю. про наявність інших спадкоємців: а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_7- дочок померлого ОСОБА_6 Нотаріус звертався до адресно - довідкового бюро МВС України в м.Харкові щодо надання адреси реєстрації позивача та її сестри, але йому було відмовлено в наданні цих відомостей. Нотаріус повідомив позивача про те, що не міг вчасно її розшукати.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо нікчемності заяви про відмову позивача від спадщини, оскільки ця відмова могла бути прийнята протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Оскільки вона була подана тільки 19.11.2014р., то нотаріус не мав права її прийняти.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що зазначені підстави можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини та вважає за можливе продовжити строк для прийняття спадщини у 1 місяць.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307 ч.1п.2, 309 ч.1п.3,4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319,324 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року протягом одного місяця, який відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: