УХВАЛА

02 червня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву Національного університету оборони України імені Івана Черняхівського до ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

05.05.2015 відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями відбулося визначення судді з розгляду даної справи та 05.05.2015 матеріали позову передані головуючому по справі.

02.06.2015 на адресу суду відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України судом отримані відомості із адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві про те, що відповідач зареєстрованим в м. Києві не значиться. При чому акцентована увага на тому, що «для представлення інформації необхідно зазначення дати народження ідповідача».

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Так, позивачем всупереч п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначено доказів на підтвердження всіх обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Позивач зазначає, що відповідач був зарахований слухачем Національної академії оборони України, отримав ліжко-місце в гуртожитку саме у зв`язку з навчанням. Позивач наводить дані про те, що у зв`язку із закінченням навчання наказом начальника університету №117 від 31.07.2010 року ОСОБА_3 виключено із списків особового складу. Проте, останній, наполягає позивач, продовжує проживати в гуртожитку.

Позивач всупереч імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначає доказів на підтвердження того, що відповідач з 2010 року продовжує ймовірно неправомірно проживати в гуртожитку позивача. Також не зазначено доказів на підтвердження того, що гуртожиток перебуває у власності позивача чи на іншому праві (наприклад користування). В разі відсутності права власності, не зазначено ким і на підставі якого документу уповноважено позивача звертатися до суду із зазначеним позовом.

Також не зазначено жодних доказів на підтвердження тих обставин, що можливе проживання відповідача в гуртожиток зриває позивачу начальний процес, як він зазначає в позові.

Суд акцентує увагу на тому, що в даному випадку вимагається зазначення конкретних доказів, які можуть бути представлені в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Національного університету оборони України імені Івана Черняхівського до ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новфй редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк