Провадження № 22-ц/779/1150/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря: Капущак С.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Сантехсервіс ІФ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку та моральної шкоди, з апеляційною скаргою директора ТОВ «Сантехсервіс ІФ» на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду та після збільшення позовних вимог просила ухвалити рішення, яким стягнути з ТзОВ «Сантехсервіс ІФ» на її користь 33 465 гривень середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати і компенсації та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах до 26 червня 2013 року та була звільнена за власним бажанням. Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року про стягнення заборгованості по заробітній платі не виконано, тому має право на стягнення середнього заробітку та компенсації за затримку її виплати за новий період з липня 2013 року по березень 2015 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Сантехсервіс ІФ» на користь ОСОБА_4 25942 гривень середнього заробітку, 7523 гривень компенсації за затримку виплати заробітної плати, а всього 33 465 гривень заборгованості по заробітній платі та 3000 гривень моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення директор ТзОВ «Сантехсервіс ІФ» подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду по справі №344/14795/13ц на користь позивача з ТОВ «Сантехсервіс ІФ» вже стягнуто заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористані відпустки, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та 1 000 гривень моральної шкоди, а всього 44 488, 71 гривень.

На момент ухвалення судом рішення 05 лютого 2014 року сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні вже була визначена та в позовній заяві позивач чітко визначив свій середньомісячний заробіток в сумі 1179, 78 гривень. Враховуючи наведене, сума середнього заробітку за період з 05 лютого 2014 року по 27 березня 2015 року не може дорівнювати зазначеній у оскаржуваному рішенні сумі в 25 942 гривень. Також підлягає сумніву сума компенсації за затримку виплати заробітної плати, яка визначена судом в розмірі 7 523 гривень, оскільки така компенсація розраховується виходячи із розміру всієї заборгованої заробітної плати. Товариство також сумнівається, що ОСОБА_4 зверталася з даним позовом, оскільки її підписи на позовній заяві від 09 грудня 2014 року та заяві про збільшення розміру позовних вимог від 27 березня 2015 року є різними.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника позивача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно із статтями 47,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у цей день не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За наявності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року, яким вже стягнуто на корить позивача 33017, 80 гривень заборгованості по заробітній платі, 3031, 06 гривень компенсації за невикористані відпустки, 7439, 85 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та 1000 гривень моральної шкоди, а всього 44 488, 71 гривень встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці від 08 серпня 1977 р. ОСОБА_4 працювала з 03 лютого 1986 в Івано-Франківському спеціальному будівельному управлінні №3, в подальшому назва якого змінена на ТзОВ «Сантехсервіс ІФ». 26 червня 2013 року звільнена з роботи відповідно до ст.38 КЗпП України, Наказ №06 від 26 червня 2013 року.

Згідно з довідкою №033 від 22 серпня 2013 року станом на день проведення перевірки територіальною Державною інспекцією праці у Івано-Франківській області сума боргу невиплаченої заробітної плати з березня 2011 року по червень 2013 року становить 33 017 , 80 гривень, а середньомісячна заробітна плата 1 179, 21 гривень (а.с. 6).

Позивач звернулася до суду у звязку з тим, що до цього часу виплата заборгованості встановлена рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2015 року по заробітній платі з березня 2011 року по червень 2013 року в сумі 33017, 80 гривень та компенсація не виплачена, а тому згідно вимог законодавства організація повинна виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з липня 2013 року по березень 2015 року.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Колегія суддів встановивши, що й після ухвалення рішення суду від 05 лютого 2014 року відповідач не виплатив позивачу належні суми при звільненні.

Ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, при його невиконанні, не звільняє роботодавця від відповідальності згідно зі ст. 117 КЗпП України. Таке роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу.

Однак визначаючи дійсний розмір стягнення суд повинен був врахувати, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року на користь позивача вже стягнуто 7439, 85 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто по грудень 2014 року включно. Тому у позовній заяві позивач необґрунтовано зазначила, що середній заробіток їй належить обраховувати з липня 2013 року.

Колегія суддів, зясувавши зазначені обставини вважає, що з січня 2014 року по березень 2015 року включно, на користь позивача необхідно стягнути 17688,15 гривень середнього заробітку за затримку ви за весь час затримки розрахунку при звільненні. Крім цього, у звязку із уточненням суми стягнення підлягає перерахунку і компенсація за затримку виплати заробітної плати, яка за аналогічний період буде становити 7285,50 гривень.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку та судового збору підлягає до зміни.

У решті вимог рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Сантехсервіс ІФ» задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку та судового збору змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехсервіс ІФ», , місцезнаходження : вул. Промислова, будинок №2, м. Івано-Франківськ на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер №, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 «б», кв.№416, м. Івано-Франківськ, 17 688, 15 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, 7285,50 гривень компенсації за затримку виплати заробітної плати, а всього стягнути 24 973, 65 гривень заборгованості по заробітній платі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехсервіс ІФ», , місцезнаходження : вул. Промислова, будинок №2, м. Івано-Франківськ в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 249,74 гривень судового збору.

В решті рішення суду першої інстанцій залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_5