У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, правонаступниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позивач посилався на те, що 19 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 24 912 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 вересня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 19 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого відповідачі передали в іпотеки квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вказував, що ОСОБА_4 не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 28 вересня 2011 року в нього виникла заборгованість в розмірі 29 925,07 дол. США, яку позивач просив стягнути з відповідачів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з наданням можливості здійснювати всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, та виселити їх з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2013 року, з урахуванням ухвал про виправлення описок від 07 квітня 2014 року та від 20 листопада 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки від 19 вересня 2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6,

ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 708 грн 50 коп.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Сокальському РВ ГУМВСУ у Львівській області до повноважень якого входить питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 25 червня 2013 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20 листопада 2014 року, відмовлено у виселенні ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Сокальському РВ ГУМВСУ у Львівській області, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири та у стягненні судових витрат.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6,

ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2015 року залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі в справі як правонаступників ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня

2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, правонаступниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ СGSОGА00000071 від 19 вересня 2007 року в розмірі 29 925,07 дол. США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 вересня 2011 року становить 238 502 грн 79 коп., звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,80 кв. м, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СGSОGА00000071 від 19 вересня 2007 року з початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час реалізації предмета іпотеки, але не меншою ніж 162 408 грн.

Відмовлено в задоволенні позовної вимоги про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8,

ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі

1 700 грн.

Ухвалено, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням апеляційного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року ухвалено абзац четвертий рішення апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року викласти у наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СGSОGА00000071 від

19 вересня 2007 року в розмірі 29 925,07 дол. США, що за курсом

7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 вересня 2011 року складає 238 502 грн 79 коп., яка складається з: 20 025,17 дол. США - заборгованість за кредитом; 5 330,93 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 810 дол. США - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; 2 304,09 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,37 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 423,51 дол. США - штраф (відсоткова складова), звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,80 кв. м, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СGSОGА00000071 від 19 вересня 2007 року з початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час реалізації предмета іпотеки, але не меншою ніж 162 408 грн».

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у виселенні відповідачів та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з кредитним договором від

19 вересня 2007 року № CGSOGA00000071, що укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 22 500 дол. США та 2 412 дол. США на оплату страхових платежів зі строком погашення кредиту до 18 вересня 2017 року. Сторони договору погодили графік погашення кредиту (п.7.1 договору).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 19 вересня 2007 року було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки. За умовами цього договору в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1, площею

65,8 м. кв. (житлова площа 40,6 кв. м), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Жвирківської селищної ради Сокальського району Львівської області 27 серпня 2007 року (п. 35.3). Сторони погодили ціну договору іпотеки в сумі 162 408 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредити і сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦКУкраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 553, 554, 555, 629, 526 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність. Зобов'язання має виконуватись належним чином. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд правильно виходив з того, що задовольняючи вказані позовні вимоги, судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині виселення відповідачів із спірної квартири та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив з положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР, оскільки матеріалами справи встановлено, що спірна квартира не була придбана відповідачами за кредитні кошти та була їх власністю до укладення договору іпотеки.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року № 6-39цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Львівської області від 08 жовтня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. НагорнякВ.А. Писана Т.О.