АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4901/15 Справа № 205/7263/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

27 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

27 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Самокиша О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир»,

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАТ "Автомир", зацікавлена особа: ОСОБА_2 про поновлення строку пред'явлення до виконання виконавчого документу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ТОВ «ЗАТ «Автомир» звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання /а.с.1/.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року в задоволені зазначеної заяви відмовлено /а.с.64-65/.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЗАТ «Автомир» посилається на те, що судом порушені норми процесуального права та не враховані обставини у справі, а тому просить скасувати ухвалу суду /а.с.67-69/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Ленінського районного управління юстиції від 27 березня 2003 року накладено арешт на все майно, що належить ЗАТ «Автомир» правонаступником якого є ТОВ «ЗАТ «Автомир» відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2003 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «Автомир» про визнання неправомірними дій щодо скликання загального зборів акціонерів, недійсними рішень, правовстановлюючих документів /а.с.44/.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2003 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «Автомир» про визнання неправомірними дій щодо скликання загального зборів акціонерів, недійсними рішень, правовстановлюючих документів закрито у зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від позову та разом з тим скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно ЗАТ «Автомир» правонаступником якого є ТОВ «ЗАТ «Автомир» застосовані ухвалою суду від 26 березня 2003 року /а.с.43/.

У серпні 2014 року ТОВ «ЗАТ «Автомир» звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2003 року про зняття арешту з майна ЗАТ «Автомир». В обґрунтування даної заяви послаються на те, що 06 серпня 2014 року ТОВ «ЗАТ «Автомир» звернувся до Ленінського ВДВС ДМУЮ про зняття арешту з майна заявника на підставі вказаної ухвали від 04 червня 2003 року, однак листом від 18 серпня 2014 року Ленінський ВДВС ДМУЮ повідомило про неможливість звільнення майна боржника з під арешті у зв'язку з пропуском строку пред'явлення документу для виконання встановленого діючим законодавством України /а.с.1, 54, 55-56/.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року відмовляючи в задоволені зазначеної заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не було надано доказів на підтвердження пред'явлення ухвали суду від 04 червня 2003 року до примусового виконання у встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» порядку, а саме відповідної постанови державного виконавця за результатими розгляду заяви про зняття арешту з майна на підставі даної ухвали. Крім того, заявником не було надано будь-яких доказів та не було наведено жодної обставини, які б дали підстави для визначення поважності причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання /а.с.64-65/.

Однак, з зазначеним висновком не можна погодитись, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Нормами ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Також відповідно ст..371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно п. 4.2.11. Інструкції з організації примусового виконання рішень при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеними виконавчими провадженнями державний виконавець відновлює виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, після чого майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.

Вирішуючи питання про відмову в задоволені заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу, суд першої інстанції не врахував наведених норм закону щодо проведення дій державних виконавців відносно завершеного виконавчого провадження також не врахував вимог ст. 212 ЦПК України, в силу яких поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, які свідчать про наявність у заінтересованої особи об'єктивної неможливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки, оскільки не в повному обсязі дослідив обставини по справі, а саме не витребував та не дослідив документи, що містять відомості про надсилання ухвали суду від 04 червня 2003 року по зняття арешту з майна ТОВ «ЗАТ «Автомир».

При наявних порушеннях процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.