Справа № 363/4365/14-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/6139/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 47 16.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Воробйової Н.С.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю „Прогрес Авторейд", ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11 про визнання правочину - продажу спільного майна недійсним, повернення майна у спільну власність, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: ТОВ „Прогрес Авторейд", ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11 про визнання правочинів - продажу спільного майна недійсними, повернення майна у спільну власність.

В обґрунтування позову, посилалась на те, що з 26.06.1999 року по 20.12.2013 року вона з ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Без її письмової згоди було продано транспортні засоби: SUBARY FORESTER 2007 року випуску днз. НОМЕР_3 та мотоцикл BMW, 2011 року випуску днз. НОМЕР_2, що суперечить нормам ст. 65 СК України.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила визнати продаж автомобіля SUBARY FORESTER -2007 року випуску днз. НОМЕР_3 від ОСОБА_6, ОСОБА_7, та від ОСОБА_7, ОСОБА_12, та продаж мотоцикла BMW 2011 року випуску днз. НОМЕР_2 від ОСОБА_6, ОСОБА_8, недійсним та повернути вказані транспортні засоби у спільну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь - судді доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.06.1999 року по 20.12.2013 року (а.с.5).

Під час шлюбу сторони в 2007 році придбали автомобіль SUBARY FORESTER 2007 року випуску днз. НОМЕР_3, а 12.09.2012 року мотоцикл BMW, 2011 року випуску днз НОМЕР_2., вказані транспортні засоби були зареєстровані на ОСОБА_13 (а.с. 47-49,53).

В червні 2013 року автомобіль, ОСОБА_6, було знято з реєстрації та продано ОСОБА_7, який в свою чергу в вересні 2013 року продав його ОСОБА_12 (а.с.65-75).

В вересні 2013 року мотоцикл BMW, 2011 року випуску днз НОМЕР_2 ОСОБА_6 було знято з реєстрації та продано ОСОБА_8 (ас.53-54).

20 грудня 2013 року відповідно до заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано (а.с.7-9).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відчудження вищезазначених транспортних засобів не було проведено з порушенням ст.65 СК України, ст.215 ч.1, ст.203 ЦК України, оскільки відбулося в період шлюбу, а тому відповідач діяв в інтересах сім»ї і письмова згода дружини не потрібна.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до п.п. 12, 14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстнанції дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки було безспірно встановлено, що вказані договіри купівлі - продажу транспортних засобів було укладено ОСОБА_6 без письмової згоди позивачки на розпорядження спільним майном подружжя, а отже без додержання вимог ч. 3 ст. 65 СК України, а тому відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України вони підлягають визнанню недійсним.

При цьому, колегія суддів розцінює критично пояснення представника відповідача про те, що спірні угоди було укладено за усною згодою позивача, оскільки відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, враховуючи вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги щодо визнання недійсними угод купівлі-продажу за довідкою-рахунком серії ААВ №374877 від 29 червня 2013 року про купівлю-продаж автомобіля марки SUBARU FORESTER, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_3 посвідчену ТОВ «Прогресавто» на ім'я ОСОБА_7 та за довідкою - рахунком серії ВІА №028859 від 01 жовтня 2013 року про купівлю-продаж мотоцикла марки BMW R1200RT 2011 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 посвідчену ФОП «ОСОБА_14.» на ім'я ОСОБА_8 підлягають до задоволення.

Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Виходячи з наведеної норми права, задоволенню, на підставі ст. 216 ЦПК України, також підлягають позовні вимоги щодо зобов'язаня ОСОБА_8 повернути мотоцикл марки BMW R1200RT 2011 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_15, оскільки даний правочин було визнано недійсним.

Що ж стосується позовних вимог про визнання недійсною угоди купівлі-продажу за довідкою-рахунком серії ААВ №521038 від 20 вересня 2013 року про купівлю-продаж автомобіля марки SUBARU FORESTER, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_3 посвідчену ФОП ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_12 і про витребування майна від останнього на підставі ст. 216 ЦК України, то колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-95цс13), право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись, як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Таким чином, у разі відчуження майна за цивільно-правовими договорами, майно може бути витребуване власником в останнього набувача такого майна відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України за умови визнання недійсним першого договору щодо відчуження цього майна.

Позивачем позовні вимоги про застосування реституції згідно ст. ст. 387, 388 ЦК України у даному позовному провадженні не пред'явлені, а тому вимоги щодо витребування автомобіля від відповідача ОСОБА_12 не підлягають до задоволення.

Отже, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог частково.

Визнати недійсною угоду за довідкою-рахунком серії ААВ №374877 від 29 червня 2013 року про купівлю-продаж автомобіля марки SUBARU FORESTER, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_3 посвідчену ТОВ «Прогресавто» на ім'я ОСОБА_7.

Визнати недійсною угоду за довідкою-рахунком серії ВІА №028859 від 01 жовтня 2013 року про купівлю-продаж мотоцикла марки BMW R1200RT 2011 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 посвідчену ФОП «ОСОБА_14.» на ім'я ОСОБА_8.

Зобов'язати ОСОБА_8 повернути мотоцикл марки BMW R1200RT 2011 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_15.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

Н.С.Воробйова