Справа №477/2155/14-ц 09.06.2015 09.06.2015 09.06.2015
Провадження №22ц/784/1279/14 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачки ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_7

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_6,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області (далі сільрада), Державна архітектурно-будівельна інспекція України в Миколаївській області (далі інспекція),

про знесення самовільного будівництва та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

09 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_6 про знесення нею, позивачкою, самочинної прибудови за рахунок відповідачки та здійснення за рахунок останньої ремонту фасадної стіни, відновлення штукатурки та приведення стіну у попередній стан.

Позивачка зазначала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Відповідачці ОСОБА_6 на праві власності належить квартира № 3 за вказаною адресою, до якої остання, без її дозволу та без необхідної дозвільної та проектної документації здійснила самочинне будівництво прибудови до своєї квартири. Внаслідок таких дій відповідачки, порушено її право власності, оскільки через прибудову була пошкоджена штукатурка на фасадній стіні будинку, що призвело до затікання вологи в квартиру, псування й руйнування внутрішніх стін. Крім того, відповідачкою було захоплено земельну ділянку загального господарського двору, що також перешкоджає їй користуватись її господарськими приміщеннями, які там розташовані. Інспекцією ДБК надано припис щодо усунення вказаних порушень, проте, відповідачка на даний час їх не виконала.

Посилаючись на вищезазначене позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, її представників та відповідачки, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного висновку про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою та позивачкою не доведено, що діями відповідачки порушено її право власності. Також правильний висновок суду і щодо недоведеності позивачкою порушення її права власності щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка не передавалась у власність чи користування мешканцям жилого будинку. Тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 26). Відповідачка є власником квартири № 3 за вказаною адресою, на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 1993 року. (а.с. 33-35).

ОСОБА_8 рішення Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 127 від 23 квітня 2008 року надано дозвіл ОСОБА_6 попередньо погодити збудовану споруду кухні до квартири АДРЕСА_2 з: відділом будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Жовтневого району; Жовтневим РВ ГУМНС України в Миколаївській області; Жовтневою санепідемстанцією; Жовтневою філією ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» та Жовтневою філією ВАТ «Миколаївгаз» (а.с 52).

На підставі рішення ХХІХ сесії VI скликання Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 8 від 09 квітня 2013 року проведено заміну адреси з «вул. Піонерська, будинок 4» на «вул. Піонерська, будинок 2» (а.с. 26 зворот).

Відповідно до відповіді Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 16 грудня 2014 року збільшена загальна площа квартири ОСОБА_6 на 25,7м2 за рахунок добудови прибудови літ А1 ((3,27+3,23):2 х 5,54)-2006 р. та прибудови літ. А2 (3,25 х 4,02) 2006 р. та складає: загальна площа 58,10м2; житлова площа 27,40 м2 та потребує введення в експлуатацію (а.с. 59).

04 березня 2014 року Інспекцією було видано припис № 62 на ім'я ОСОБА_6 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_3 шляхом оформлення відповідних документів на вказану квартиру і строком виконання до 16 грудня 2014 року (а.с. 64).

ОСОБА_8 Інспекції від того ж числа щодо перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил встановлено що немає законних підстав для притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за самовільне виконання будівельних робіт з реконструкції належної їй на праві власності квартири у звязку з закінченням строку адміністративного стягнення (а.с. 62).

Положення статті 376 ЦК України регулюють правовідносини між особами, що здійснили самочинне будівництво та органами державної і місцевої влади, власниками земельних ділянок з приводу зведених споруд.

Посилаючись на положення цієї статті, суд першої інстанції виходив з роз'яснень п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 (далі постанова Пленуму ВССУ), за яким у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно забудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 ЦК України та ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, згідно до норм ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в порушення свого права власності позивачка зазначає здійснення відповідачкою самочинної прибудови до квартири останньої без її (позивачки) дозволу та без необхідної дозвільної та проектної документації, що призвело до пошкодження штукатурки на фасадній стіні будинку, затікання вологи в її квартиру, псування й руйнування внутрішніх стін. Також позивачка посилалась на захоплення відповідачкою земельної ділянки загального господарського двору, що перешкоджає їй користуватись її господарськими приміщеннями, які там розташовані.

Проте доказів, що саме будівництво самочинної прибудови призвело до пошкодження штукатурки на фасадній стіні будинку, затікання вологи в квартиру позивачки, псування й руйнування внутрішніх стін будинку, ОСОБА_3 суду не надані.

В суді першої інстанції позивачка заявила клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, але в подальшому відмовилась від її проведення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів визначення порядку користування спірною земельною ділянкою між співвласниками будинку та навпаки, з довідки Шевченківської сільради фактично вбачається, що ця земельна ділянка знаходиться у її власності (а.с. 50).

Також, з договору купівлі-продажу квартири № 1, укладеного між колгоспом ім. Шевченка Жовтневого району Миколаївської області та ОСОБА_3 вбачається, що вказана квартира знаходиться по вул. Піонерська, 4 (2) та в цілому цей будинок має по справці БТІ за літерою А-2 житловий будинок, Б-сарай, з № 1-8 споруди (а.с. 24).

Право власності позивачки на вказану квартиру було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та не містить посилань щодо права власності ОСОБА_3 на сарай чи господарські споруди, які розташовані на спірній земельній ділянці (а.с. 26).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачкою не доведено порушення її права власності з боку відповідачки.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права також є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_7 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді