Справа №752/2600/15-ц
Провадження № 2-о/752/89/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві про встановлення факту звільнення у відставку за станом здоров»я,-

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту звільнення у відставку за п.65 підпунктом «в» (за станом здоров»я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу з 01.03.2000 р.

Заява обґрунтована тим, що наказом заступника Міністра оборони України командувача 43 Ракетної армії № 03 від 01.03.2000 р. він був звільнений з військової служби у запас на підставі підпункту «в» п.65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу (за станом здоров»я).

Заявник посилається на те, що оскільки при звільнені з військової служби він не досяг граничного віку перебування в запасі але відповідно до висновку військово-лікарської комісії від 03.02.2000 р. за станом здоров»я непридатний до військової служби в мирний час, то відповідно до п.64 Тимчасового положення він повинен був бути звільнений у відставку за станом здоров»я, а не в запас.

Оскільки, як посилається заявник, Ракетна армії була ліквідована, то отримати документи про виправлення помилки в наказі заступника Міністра оборони неможливо, в зв»язку з чим він вимушений звернутись до суду і встановити зазначений факт в судовому порядку.

Встановлення даного факту необхідно йому для подальшого здійснення перерахунку пенсії.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву і просив її задовольнити, встановивши факт звільнення його з військової служби у відставку, а не в запас, оскільки зазначені обставини впливають на розмір призначеної пенсії.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду заявник просить встановити факт його звільнення у відставку, а не в запас, на підставі п.65, підпункту «в» Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 був звільнений на підставі наказу заступника Міністра оборони України Командувача 43 Ракетної армії від 01.03.2000 р. в запас за пунктом 65, підпункт «в» (за станом здоров»я) з правом носіння військової форми одягу.

Згідно з Свідоцтвом про хворобу № 140 від 03.02.2000 р. ОСОБА_1 має захворювання, пов»язані з проходженням військової служби та непридатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний у військовий час.

Відповідно до п.64 Тимчасового положення про проходження служби особами офіцерського складу звільнення осіб офіцерського складу з військової служби здійснюється: в запас, якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров»я придатні до військової служби в мирний або воєнний час; у відставку, якщо вони досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарською комісією непридатними за станом здоров»я до військової служби із зняттям з військового обліку.

Порядок представлення осіб офіцерського складу до звільнення з військової служби визначається Міністром оборони України.

Звертаючись до суду заявник фактично оскаржує підстави свого звільнення, вважаючи, що при звільненні була допущена помилка, яку не можна усунути в зв»язку з розформування Ракетних військ України.

Однак, як зазначалось судом вище, ОСОБА_1 був звільнений на підставі наказу заступника Міністра оборони України.

Заявник не звертався до Міністерства оборони України щодо внесення змін у наказ про звільнення та не оскаржував даний наказ у визначений законодавством спосіб.

З огляду на положення ст.256 ЦПК України та, враховуючи роз»яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.98 р. N 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вважає, що в порядку окремого провадження не можуть бути підтверджені факти щодо підстав звільнення з військової служби, оскільки законодавством встановлений інший порядок встановлення зазначених обставин і оскарження прийнятого рішення про підстави звільнення з військової служби.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.234, 256, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві про встановлення факту звільнення у відставку за станом здоров»я відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя