Справа №488/2645/15-ц 15.12.2015 15.12.2015 15.12.2015
Провадження №22-ц/784/2842/15
Справа № 488/2645/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Селіщева Л.І.
Провадження № 22ц/784/2842/15 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

15 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю:

- представника позивачки ОСОБА_2,

- відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и л а:

У червні 2о15 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позивачка зазначала, що з 10 серпня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька ОСОБА_6. У даний час вони разом не проживають, діти на її утриманні. Починаючи з 01 квітня 2013 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Посилаючись на наведене, просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на дітей у розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 листопада 2015 року та додаткового рішення суду від 20 листопада 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину починаючи з 25 червня 2015 року і до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити рішення суду в частині визначення періоду, за який має здійснюватись стягнення аліментів та стягнути аліменти починаючи з часу фактичного припинення утримання дітей відповідачем, тобто 01 квітня 2013 року, посилаючись на невідповідність висновків рішення суду вимогам матеріального закону.

Відповідач в суді апеляційної інстанції визнав доводи апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 10 серпня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей. Із змісту позовної заяви видно, що позивачка проживає з дітьми та утримує їх, а відповідач з 01 квітня 2013 року не надає матеріальної допомоги на тримання дітей.

У суді першої інстанції відповідач в своій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти вказаних доводів позивачки не заперечував.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За наведених обставин суд першої інстанції на підставі ст. 180,181, ч.1 ст. 184 СК України прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні останньої.

Вирішуючи спір, суд також вірно відмовив у стягненні аліментів за минулий час, хоча відповідач й визнав позов в цій частині.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача , але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Матеріали справи не містять будь - яких доказів того, що ОСОБА_4 вживала відповідних заходів для одержання аліментів із ОСОБА_3, а останній ухилявся від їх сплати.

Та обставина, що мати сама утримувала дитину, не пред'являючи жодних претензій до батька, не є підставою для присудження аліментів за минулий час.

За такого, аліменти за минулий час не можуть бути стягнуті, а визнання відповідачем позову в цій частині суперечить вимогам діючого процесуального законодавства.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 листопада 2015 року та додаткового рішення суду від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :