Провадження № 2/344/1481/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Бородовський С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася з даним позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: вул. І. Миколайчука, 7/69 в м. Івано-Франківськ та зняття з реєстрації місця проживання, оскільки не проживають вже понад шість місяців.

Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала повністю.

Відповідачі не з`явились в судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 18.10.2012 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження серії І-НМ №061318 відповідачка є матірю ОСОБА_1, однак заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.08.2014 року відповідачку позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1.

Відповідно до витягу з рішення від 06.11.2014 року №575 ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; встановлено піклування над неповнолітньою ОСОБА_1 та призначено піклувальником бабусю ОСОБА_4.

Згідно довідки №02-02/9401 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 18.11.2014 року в квартирі за адресою: вул. Миколайчука,7/69, Івано-Франківськ, крім позивачки, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі відповідачкою ОСОБА_2, якого жодного разу не бачили, і який немає ніякого відношення до їх сімї.

Відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Положення ст.ст.71, 72 ЖК України не підлягають застосуванню до спірних відносин, як про це просить позивачка, оскільки вказані норми права входять до Глави 2 ЖК України, яка регулює відносини з користування приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 ,,Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України ,,Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, судом встановлено, що позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням обґрунтовано належними правовими підставами.

В частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку у квартирі позов не обґрунтовано правовими підставами, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України ,,Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, п.3.1. Наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012 року №1077 ,,Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстрації. При цьому позивач не зверталася до органів реєстрації про зняття відповідачів з реєстрації, а відповідний орган не відмовляв позивачу у знятті відповідачів з вказаної реєстрації. Отже, вимога про зняття відповідачів з реєстрації не підтверджена доказами про порушення її права, заявлена передчасно та не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

За вказаних обставин ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є самостійною та достатньою правовою підставою для зняття відповідачів з реєстрації у відповідному житловому приміщенні.

Тому відповідачі підлягають зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачі не надали суду жодного доказу на спростування позову.

Відповідно до зазначеного та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

ОСОБА_5 ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: вул. І. Миколайчука, 7/69 в м. Івано-Франківськ.

ОСОБА_5 ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: вул. І. Миколайчука, 7/69 в м. Івано-Франківськ.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бородовський С.О.