Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/2268/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2015 року Крижопільський районний суд

Вінницької області у складі головуючого судді Глушкової В.Ф.

з участю секретаря Вінніченко О.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи як таку, що втратила право користування житловим будинком з тих підстав, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, який вона має намір продати. В будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_1 , яка не проживає у зазначеному будинку, а мешкає за іншою адресою. Ухвалою суду зазначена позовна заява залишена без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_1, адвокат Лукавський А.В., звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно. Зазначав, що відповідно до договору дарування від 07.08.2006 року, житловий будинок АДРЕСА_1 мати ОСОБА_1, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар будинок, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 житловий будинок їй не належав відповідно не виникло правовідношення по спадкуванню будинку.

Представник ОСОБА_2, адвокат Ломаченський В.П., звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним з тих підстав, що даний договір укладений в результаті збігу тяжких обставин та на вкрай невигідних для ОСОБА_4 умовах при наступних обставинах. 07.08.2006 року ОСОБА_4 перебувала в Городківській дільничній лікарні у звязку з погіршенням стану здоровя, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. 7.08.2006 року . між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1. Після укладання договору, ОСОБА_4 залишилася без житла.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позов про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно з підстав зазначених у позовній заяві, зустрічний позов про визнання договору дарування недійсним не визнали.

ОСОБА_2 та її представник, адвокат Ломаченський В.П., позов про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно не визнали, зустрічний позов підтримали.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 07.08.2006 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_1 договір дарування належного їй на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. та зареєстрований в реєстрі за № 4933.

В пунктах 8 та 9 договору дарування вказано, що дарувальник здійснює дарування без будь-яких погроз, примусу чи насильства як фізичного так і морального. Сторони розуміють природу правочину, його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладанні, він не є фіктивним та удаваним.

Відповідно до ст. 722 ч. 4 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок, виникає з моменту його прийняття.

Пунктом 13 договору дарування сторони визнали момент прийняття дарунку підписання даного договору. Право власності у ОСОБА_1 виникає з моменту отримання примірника договору дарування та відповідної державної реєстрації цього договору.

Частиною 2 ст. 719 ЦК України зазначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Строку реєстрації договору дарування не зазначено.

ОСОБА_1 отримала примірник договору дарування, однак не виконала вимоги по відповідній державній реєстрації договору дарування.

Аналізуючи ст. 722 ЦК України суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок за договором дарування виникло у ОСОБА_1 з моменту укладання такого договору та його посвідчення нотаріусом. Відсутність реєстрації даного договору не позбавило права власності ОСОБА_1 на будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на її майно. Заяву про прийняття спадщини подала донька ОСОБА_4 ОСОБА_2, яка 29 жовтня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, і в тому числі на будинок АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_1

При оформленні спадкового майна державному нотаріусу не було відомо, що спірний будинок знаходиться у власності ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 07.08.2006 року , а тому державним нотаріусом було оформлено свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 помилково.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не мала права на спадщину спірного будинку, оскільки власником даного будинку до відкриття спадщини була ОСОБА_1, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та нотаріально посвідченим договором дарування будинку від 07.08.2006 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Прохаючи визнати договір дарування недійсним, представник ОСОБА_2, адвокат Ломаченський В.П. посилається на те, що даний договір був укладений на вкрай невигідних для ОСОБА_4 умовах, під впливом тяжких обставин, а саме: хвороби, важкого фінансового стану та перебування у лікарні.

Згідно ст. 233 ч.1 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 223 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Як вбачається з історії хвороби ОСОБА_4 за 2006 рік, вона була людиною похилого віку та мала захворювання церебросклероз, залишкові явища перенесеного інсульту.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.08.2006 року ОСОБА_4 з ОСОБА_1 уклали договір дарування, який посвідчила приватний нотаріус Крижопільського районного нотаріального округу за № 4933.

З пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 видно, що ОСОБА_4 постійно проживала у будинку АДРЕСА_1, який їй належав на праві власності, вона перехворіла на інсульт і потребувала догляду. ОСОБА_1 не могла здійснювати такий догляд, так як працювала і проживала в місті Хмельницький, а тому на початку серпня 2006 року помістила свою маму, ОСОБА_4, в стаціонарне відділення Крижопільського територіального центру соціального обслуговування Крижопільського району Вінницької області, яке знаходилося в приміщенні Городківської дільничної лікарні. З погіршенням стану здоровя, її лікували в Городківській дільничній лікарні, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла в стаціонарному відділенні Крижопільського територіального центру соціального обслуговування і ОСОБА_1 займалася похоронами.

Суд вважає, що сама по собі наявність у ОСОБА_4 захворювання на церебросклероз, залишкові явища перенесеного інсульту та її похилий вік не є збігом тяжких обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно у власність. Договір, що встановлює обовязок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру не є договором дарування.

Твердження представника ОСОБА_2, адвоката Ломаченського В.П., що оспорюваний договір дарування укладений ОСОБА_4 на вкрай невигідних умовах непереконливе, оскільки даний договір є безумовним і не встановлює обовязку для обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру.

Частина 3 ст. 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В судовому засіданні не надано доказів, що вчинення договору дарування ОСОБА_4 не відповідало її внутрішній волі і не було вільним. Приватний нотаріус Питель М.С. в судовому засіданні пояснила, що при укладанні вказаного договору дарування нею було розяснено ОСОБА_4 її права, обовязки та наслідки вчиненої дії, а також підкреслила, що будь-яких ознак пригніченого або вразливого стану у ОСОБА_4 при укладанні договору не помітила.

Зібрані в судовому засіданні докази дають підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а в задоволені позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 321, 328, 717, 719, 722, 1218, 1301 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60,214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року, зареєстроване за № 1479 про успадкування житлового будинку НОМЕР_1 з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, видане державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 на імя ОСОБА_2 недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року за ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 432 гривні та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, накладені відповідно до ухвали Крижопільського районного суду від 27 листопада 2014 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя