Дата документу 24.11.2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» листопада 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Фоміна В.А.,

при секретарі: Захаровій І.І.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області - Костирі Д.А., Єремеєвої О.В.,

представника відповідача Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі - Корнієнко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_10 до ОСОБА_2, Мелітопольської міської ради Запорізької області, Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі Запорізької області про визнання недійсним частини рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним частини рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та про зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтований тим, що 10 березня 1983 року Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради народних депутатів було прийнято Рішення № 108/4 «Про вилучення земельних ділянок», згідно до умов якого Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради народних депутатів вирішив вилучити та зарахувати в фонд міських земель ділянку від садиби у гр. ОСОБА_11 по АДРЕСА_1, площею 322 м2, залишивши в її користуванні 1412 м2. З тих пір межі та площа земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, не змінювалася. Розмір та межі земельної ділянки були відображені на генеральному плані.

16 квітня 2007 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було винесено рішення, яким визнано за ОСОБА_10 право власності на житловий будинок А-1, незавершений будівництвом, готовністю 12 %, розмірами 9,0 х 17,0 м, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Також суд зобов'язав КП «ММБТІ» внести зміни в технічну документацію на означене майно, що належить ОСОБА_10

Позивач вказує, що 05 червня 2014 року був складений новий технічний паспорт на вказаний житловий будинок. 27 червня 2014 року Державною реєстраційною службою Мелітопольського МУЮ було зареєстровано право власності на вказане незавершене будівництво.

27 липня 2014 року за заявою позивача КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» виготовило план-схему земельної ділянки у масштабі 1:500. Управління містобудування та архітектури виготовило Витяг з містобудівного кадастру № 492 від 04.08.2014 року.

Позивач зазначає, що з вказаних документів їй стало відомо про приватизацію її сусідом ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Також їй стало відомо, що внаслідок приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2, була змінена конфігурація та суттєво зменшена площа земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що відповідно до державного акту НОМЕР_1, власником земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_2, площею 0,0885 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2, спільна межа між земельною ділянкою позивача та сусідською позначена на державному акті цифрами 2 і 3, складає 26,73 метрів. Відповідно до фактичного використання спільна межа між земельною ділянкою позивача та сусідською складає 36 метрів, такий розмір межі збігається з розміром межі, визначеним на план схемі 1:500, виготовленої КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» та генеральним планом.

Позивач вважає, що внаслідок приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, розмір її земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, був суттєво зменшений. Внаслідок суттєвого зменшення спільної межі фактично було незаконно позбавлено позивача частини земельної ділянки, площею 27,92 метрів, а також розділив її земельну ділянку на дві, що фактично позбавило позивача можливості належним чином приватизувати земельну ділянку.

Позивач вказує, що коли проводилися заміри та встановлювалися межі земельної ділянки по АДРЕСА_2, то її ніхто не викликав, а після замірів не були встановлені межові знаки і на зберігання вони не передавалися.

Позивач вважає, що вищевказаний державний акт, який був виданий відповідачу ОСОБА_2, на право приватної власності на землю, був складений та виданий з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, 15 січня 2010 року представником ММВ ЗРФ ДП «ЦДЗК» був складений Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, в якому зазначено, що деякі межі проходять по дерев'яній огорожі (від 1 до 4, від 5 до 13), а деякі межі проходять по узгодженню (від 4 до 5, від 13 до 14, від 14 до 1). Позивач вказує, що ніякі межі сусідської земельної ділянки вона не узгоджувала. При чому спільною межею є відрізки, позначені на кадастровому плані цифрами від 2 до 7 та від 11 до 16. Встановлення межових знаків земельної ділянки ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) під час видачі йому державного акту на земельну ділянку взагалі не здійснювалося. Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання позивачем не підписаний.

Позивач вважає, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, а також виданий на підставі такої документації державний акт на право власності на земельну ділянку, були складені та видані з грубим порушенням Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999р. № 43 та земельного законодавства України, зокрема ст. 55 Закону України «Про землеустрій», що призвело до порушення її прав та є перешкодою для реалізації нею права власності на земельну ділянку, яка перебувала у її фактичному користуванні, відповідно до ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, у відповідних межах та розмірах.

Тому позивач просить суд визнати недійсним підпункт 1.5 пункту 1 Рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/29 від 04.03.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків (присадибні ділянки), ведення садівництва та ведення особистого селянського господарства»; визнати незаконним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 02.04.2010 року, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0885 га, призначену для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_2, та зобов'язати Відділ Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької області скасувати реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер - НОМЕР_3, площею 0,0885 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

В судове засідання з'явився представник позивача - ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4, представник відповідача Мелітопольської міської ради - Єремеєва О.В. та представник відповідача Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі - Корнієнко Н.М.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позовні вимоги позивача не підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що паркан між земельними ділянками в 1991 році встановив ще син попередньої хазяйки - ОСОБА_13, тобто паркан був ще до приватизації. Крім того, також в 1991 році узгоджувались межі земельних ділянок між попередньою власницею ОСОБА_13 та ОСОБА_2. Точки 3 та 4 на плані земельної ділянки - це калитки. ОСОБА_10 у 2007 році купила вказану земельну ділянку у ОСОБА_13, а отже, була згодна з правилами землекористування. Позивачка під час приватизації не запрошувалась, оскільки за вказаною адресою не мешкала і не мешкає. До приватизації земельні ділянки розмежував дерев'яний паркан, а після приватизації колишній власник замінив його на бетонний. Також представник відповідача вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки про порушення прав на землю ОСОБА_10 було відомо з 02 квітня 2010 року, а з даним позовом вона звернулася до суду 07 листопада 2014 року, тобто зі спливом 3-річного строку позовної давності.

В судовому засіданні відповідач не визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі та згодний із думкою свого представника в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області Єремеєва О.В. позовні вимоги позивача визнала частково та суду пояснила, що вони працюють вже з готовими документами, рішення Мелітопольської міської ради є законним.

В судовому засіданні представник відповідача Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі Корнієнко Н.М. позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що вся технічна документація була складена відповідно до чинного законодавства. Приватизація землі відповідачем проводилася у спрощеному порядку у відповідності до Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого Постановою КМУ від 05.08.2009 року № 844. Сторони писали заяви і отримали технічну документацію. Якщо у розробника не виникає питань, то додаткових документів він не вимагає. Межові знаки не видаються і вони не виготовляються. Вважає, що приватизація відповідачем була проведено законно, тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно копії Витягу з рішення № 108/4 від 10.03.1983 року «Про вилучення земельних ділянок», Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради народних депутатів вирішено вилучити і зарахувати у фонд міських земель ділянку від садиби по АДРЕСА_1 (в подальшому змінено на АДРЕСА_1), площею 322 кв.м, залишив в його користуванні 1412 кв.м. /а.с. 13/

На підставі Договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1972 року ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2. /а.с. 31/ В подальшому «АДРЕСА_2» було змінено на «АДРЕСА_2».

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2007 року визнано за ОСОБА_10 право власності на житловий будинок незавершеного будівництва по АДРЕСА_1. /а.с. 14, 15/

Згідно копії витягу з рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 30.11.2009 року № 1/26 вирішено надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, для обслуговування житлового будинку, площею 0,08 га. /а.с. 25/

21 січня 2010 року Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі Запорізької області складений Висновок про погодження технічної документації, згідно якого погоджено технічну документацію ОСОБА_2 щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2, площею 885 кв.м. /а.с. 35/

Згідно копії витягу з рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 04.03.2010 року № 1/29 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передати у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, для обслуговування житлового будинку, площею 885,00 кв.м. /а.с. 20/

02 квітня 2010 року ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 Запорізької області, площею 0,0885 га, для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3. /а.с. 34/

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є дочкою відповідача ОСОБА_2 Вони купили будинок по АДРЕСА_2 у 1972 році. Межа завжди була такою, згідно з якою вони і приватизували земельну ділянку. ОСОБА_13 (колишню власницю сусіднього будинку) вона не знає, а знає тільки її сина - ОСОБА_12. Приватизація земельної ділянки проводилася у 2010 році, межа була встановлена по дерев`яному паркану, який стояв там на той час. Згодом дерев`яний паркан знесли і встановили залізобетонний. Свідок зазначила, що коли встановлювали паркан, вона з батьком підходила до техніка і питали, що відбувається, але вони далі працювали і нічого не пояснювали. Дерев`яний паркан стояв з 1991 або з 1992 року. Про ОСОБА_10 вони дізналися, коли прийшла повістка в суд. Приватизація була спрощеною, так як проводилась малозабезпеченим, інвалідом, який має статус «Дитина війни», а також вони погодились на те, що яка у них є ділянка, таку вони і приватизували. В земельній організації вони наполягали, щоб визвали сусідів, але їм сказали, що підписи сусідів не потрібні, оскільки це спрощена система. Пізніше вони прийшли і отримали акт. Свідок вважає, що приватизація землі її батьком була законна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що у 90-х роках вони з матір`ю купили будинок по АДРЕСА_1, в якому він і проживав з матір`ю, дружиною і дітьми якийсь час. Власником будинку була його матір ОСОБА_13 З сусідами у них завжди були хороші відносини, конфліктів не було. Коли він продав будинок, нова господарка попросила поставити паркан. Він запросив ОСОБА_2, його дочку і сина. Вони замірили ділянку рулеткою, поставили стовпчики. Після цього він позвав робітників і вони знесли старий дерев`яний паркан і встановили бетонний. Пройшло десь рік-півтора ніхто ніяких претензій не пред'являв. Потім коли господарка вирішила приватизувати ділянку з`ясувалось, що доріжка довжиною 2 м приватизована ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він виріс у цьому будинку. Спільна межа між сусідами складає 38 м. Прохід був у їхньому користуванні. При встановленні паркану вони позвали ОСОБА_2 із сином. Вони ставили стовпчики, перевірили все за допомогою рулетки. Загальна довжина паркану 36 м і 2 м прохід.

В матеріалах справи є нотаріальна посвідчена заява ОСОБА_13, в якій вона заявляє, що з 1988 року по квітень 2007 року вона була власницею житлового будинку по АДРЕСА_1. По сусідству із нею мешкав ОСОБА_2 по АДРЕСА_2. Між її земельною ділянкою і сусідською був прямий дерев'яний паркан, довжиною 36 м. Наприкінці паркану був прохід шириною 2 метри. Фактичне користування земельною ділянкою (конфігурація земельної ділянки) повністю відповідала генеральному плану, виданому на її земельну ділянку. Прохід завжди був в її користуванні. Будь-яких дозволів ОСОБА_2 на зміну конфігурації, розміру, площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 вона не надавала. /а.с. 112/

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17, який працює у ДП «Український державний науково-виробничий інститут зйомок міста та геоіформатики ім. А.В. Шаха» суду пояснив, що у серпні минулого року його запросили оглянути документи. Були надані копія державного акту по АДРЕСА_2 ділянці, який видано у 2010 році, витяг з земельного кадастру, зроблений в серпні минулого року, і каталог координат на приватизовану ділянку. Коли каталог координат поклали на знімок місцевості, виявилось, що 27,9 квадратів опинилося в державному акті АДРЕСА_2 ділянки. Зйомка зроблена в серпні 2014 року, державний акт 2010 року. Акт на землю, який приймав участь в приватизації не відповідає документам, які були зроблені раніше у 1963 році. Державний акт був зроблений з картинки. Не був врахований проріз. Довжина ділянки 36 м плюс 2 м проріз. На даний час ділянка 32 м замість 38 м. Межа, яка існує, не відповідає державному акту. Пряма паркану повинна бути 38 м, а вона зараз 32 м.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 (надалі - Постанова) судам необхідно неухильно додержуватися норм Конституції та законів України, прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів про землю та її

охорону, захищати права всіх суб'єктів права власності на землю та господарювання на ній при вирішенні земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач отримав державний акт на землю 02 квітня 2010 року. Позивач в позові вказує на те, що внаслідок приватизації земельної ділянки відповідачем по АДРЕСА_2, була змінена конфігурація та зменшена площа її площа земельної ділянки по АДРЕСА_1. Отже, про приватизацію відповідачем своєї земельної ділянки їй було відомо з моменту видачі державного акту на землю. Крім того, колишній власник будинку та його син в судовому засіданні зазначили, що коли ОСОБА_10 купувала у них будинок, то попросила їх поставити паркан, який був і встановлений також у присутності відповідача.

Відповідно до п. 27 Постанови зі статтею 257 ЦК України у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом. Якщо для певних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням права власності на землю чи користування нею, законом встановлено інші строки звернення до суду за вирішенням спору, застосовуються ці строки.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В заяві відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволенні позову і посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

Тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 116, 118, 152, 155, 158, 198 ЗК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. № 43, ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. ст. 3, 11, 15, 57, 60, 80, 174, 179, 212-215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_2, Мелітопольської міської ради Запорізької області, Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі Запорізької області про визнання недійсним частини рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Фомін