Справа № 2-915/09 Головуючий у І інстанції Литвиненко О.Л.
Провадження № 22-ц/780/3343/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 16.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Коцюрби О.П.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 20.07.2008 року померла його дружина ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 16 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Перемога по вулиці Космонавтів Баришівського району Київської області.

Далі послався, що він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки договір дарування, який підтверджує право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не зареєстрований у ОСОБА_6 БТІ, тому просив суд визнати за ним право власності на спірний житловий будинок.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року позов задоволено.

Суд визнав за позивачем ОСОБА_3 право власності на житловий будинок № 16 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Перемога по вулиці Космонавтів Баришівського району Київської області.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, особа яка не приймала участі у справі, мотивуючи тим, що цим рішенням порушені її права, як спадкоємиці, яка має право на обовязкову частку у спадщині, подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати. Посилається на те, що суд не притяг її до участі у справі, тому не встановив та не взяв до уваги, що на час відкриття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_5, вона, як її дочка являлася непрацездатною за віком, інвалідом другої групи та мала обов'язкову частку у спадщині, згідно статті 1241 ГК України.

Крім того, суд виніс рішення, не витребувавши у позивача підтвердження його вступу в управління та володіння спадковим майном, чим порушив ст. 1268 ЦК України, оскільки колишній власник майна ОСОБА_7, яка «подарувала» свій будинок ОСОБА_5 - весь час до своєї смерті сплачувала всі комунальні платежі, сплачувала за електропостачання та газопостачання, а з 2011 року зверталася в різні інстанції про те, що вона не збиралася дарувати свій будинок, а договір «дарування» підписала, будучи в лікарні з загостренням хвороби і не розуміла значення своїх дій, вважала, що її будинком та земельною ділянкою заволоділи шляхом обману та зловживання довірою. Проте, суд не врахував, що договір дарування, який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_5 на житловий будинок, не був зареєстрований в ОСОБА_6Т.І.

У запереченнях на скаргу ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 посилаються, що на даний час власником спірного будинку є ОСОБА_4, яка володіє майном на законних підставах.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши докази, надані апелянтом, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2008 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок №16 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Перемога по вулиці Космонавтів Баришівського району Київської області. При цьому ОСОБА_5 28 квітня 2004 року заповіла все своє майно, позивачу ОСОБА_3, який 03 вересня 2009 року звернувся до Третьої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, оскільки договір дарування, який підтверджує право власності спадкодавця на цей будинок, не був зареєстрований у ОСОБА_6 БТІ.

Право власності спадкодавця на житловий будинок підтверджується договором дарування від 17 грудня 1993 року, відповідно до якого ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар житловий будинок з господарськими, будівлями і спорудами, який розташований в селі Перемога №16 по вул.Космонавтів Баришівського району Київської області.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном у встановлений законом строк, тому суд має право вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що вона є дочкою померлої ОСОБА_5 і на час відкриття спадщини мала обов'язкову частку у спадщині, оскільки являлася непрацездатною за віком та інвалідом другої групи, проте не була залучена до участі у справі, чим порушено її права, судова колегія встановила, що згідно нотаріально засвідченої довіреності на представництво в суді від 23.09.2011 року та копії довідки до акту огляду МСЄК про встановлення 2 групи інвалідності - апелянт ОСОБА_2, народилась 15 листопада 1954 року. (а.с.71,72).

Проте, як вбачається з свідоцтва про народження, дочка померлої ОСОБА_5 ОСОБА_8 народилась 15.11.1951 року.

Згідно свідоцтва про одруження від 03.07.1971 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на ОСОБА_2.

Таким чином, апелянт ОСОБА_2А, ІНФОРМАЦІЯ_2 не довела, що вона є дочкою померлої та має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки дочка померлої народилась у 1951 році, про що не заперечувала її сестра ОСОБА_4, третя особа у справі.

Таким чином доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Отже, судова колегія вважає, що у даному випадку відсутні підстави для скасування рішення з зазначених апелянтом підстав, оскільки вона не довела що її права порушені.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :