Справа № 199/801/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий - суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», про стягнення з особи, винної у заподіянні шкоди, виплаченої суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом, за яким просить стягнути з ОСОБА_2 виплачену позивачем ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 5572,57 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування майнових інтересів останнього, пов'язаних з експлуатацією легкового автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 03 липня 2013 року під час ДТП з вини відповідача застрахований транспортний засіб було пошкоджено. Позивач виплатив потерпілому вартість відновлювального ремонту у розмірі 5572,57 грн. та вважає, що до нього на підставі ст. 993 ЦК України, ст.. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 мав до відповідача ОСОБА_2

Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду представника не направив. Надав суду письмову заяву, за якою підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються.

Представник відповідача ОСОБА_1 в суді заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія автомобіля «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», яке й повинно відшкодовувати за ОСОБА_2 завдану його діями шкоду.

Ухвалою суду від 27 квітня 2015 року до участі у розгляді справи за заявою позивача у якості співвідповідача було залучене ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт». За ухвалою суду від 04 червня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» було закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України і останнє було залучене до участі у розгляді справи у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог. ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» з урахуванням вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України було належним чином та завчасно сповіщене про час та місце розгляду справи, однак до суду представника не направило, про причини неявки суд не повідомило.

За ухвалою суду справа розглянута за відсутності представників позивача та третьої особи.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 07 липня 2013 року о 09 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в м. Дніпропетровську по пр-ту ім. Газети «Правда» в районі електроопори № 517 не витримав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Рено Логан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який знаходився попереду. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 19).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22), власником пошкодженого автомобіля «Renault Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою суду встановлена вина відповідача ОСОБА_2 у ДТП, що обумовлює наявність у нього зобов'язання відшкодувати завдану при ДТП шкоду потерпілому.

За наведених обставин, у відповідача ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1166 ЦК України виникло зобов'язання відшкодувати завдану потерпілому шкоду в повному обсязі.

За ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За копією ремонтної калькуляції (а.с. 25-27) та рахунку фактури (а.с. 28), вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого складає 6051,37 грн.

На момент ДТП був чинним укладений 11 червня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 договір № 152187Га/13дп добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», за яким були застраховані майнові інтереси ОСОБА_3, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - легковим автомобілем «Renault Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8-17).

Зазначена ДТП була визнана позивачем страховим випадком і 19 липня 2013 року був складений страховий акт, за яким було визначене страхове відшкодування у розмірі 5572,57 грн. (а.с. 29-30), яке було перераховане за платіжним дорученням від 22 липня 2013 року на рахунок, зазначений ОСОБА_3 (а.с. 31).

Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За наведених обставин, до позивача на підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» у межах фактичних витрат на виплату страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 мав до особи, відповідальної за збитки, тобто до відповідача ОСОБА_2

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія автомобіля «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт», що підтверджується копією відповідного полісу № АЕ/0692340 (а.с. 46).

Наданий позивачем витяг, за якими бланк полісу № АЕ/0692340 значиться як не використаний (а.с. 58), судом до уваги не приймається, оскільки дійсність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до цього часу не оспорена.

Розмір франшизи, визначений полісом, складає 1000 грн.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завданні збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідач ОСОБА_2 на підставі п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язаний сплатити на користь позивача суму франшизи, передбаченої договором страхування у розмірі 1000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача решти суми відшкодування, яка перевищує розмір франшизи, суд враховує роз'яснення, викладені у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за якими при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, відповідач, як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язаний сплатити позивачеві різницю між фактично понесеними позивачем витратами з виплатою страхового відшкодування і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яку має здійснити ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

З позиції представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що відповідач не надає згоди на виплату ним відшкодування за страховика.

Судом не досліджувалися докази, які б давали підстави для висновку про недотримання відповідачем обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП.

До вирішення питання про виплату ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» страхового відшкодування, передчасним буде вирішення на підставі ст.. 1194 ЦК України питання про стягнення будь яких сум, крім франшизи, з відповідача.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

З відповідача на користь позивача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору (а.с. 4) в частці, пропорційній частці задоволених судом вимог, а саме в розмірі 43,71 (243,60 х 1000 / 5572,57).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», про стягнення з особи, винної у заподіянні шкоди, виплаченої суми страхового відшкодування- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»:

· виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 1000 гривень;

· витрати з оплати судового збору у розмірі 43 гривні 71 копійка;

усього стягнути 1043 (одну тисячу сорок три) гривні 71 (сімдесят одну) копійку.

У задоволенні решти позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :