Ухвала іменем україни
18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 21 серпня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки - ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, під час якої ОСОБА_7, керуючи автомобілем по Люстдорфській дорозі у м. Одесі, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль, який від удару здійснив наїзд на перешкоду - металеву огорожу. Власником автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, відповідно до свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3,є ОСОБА_6

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня

2013 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто») відповідно до полісу від 14 грудня 2012 року № AE/1444782.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «ToyotaCorolla», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок ДТП, яка мала місце 21 серпня 2013 року, становить 15 142 грн 18 коп.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_9 просила суд стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 15 142 грн 18 коп.; моральну шкоду - 5 тис. грн; витрати на правову допомогу - 1 тис. грн та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року, позов ОСОБА_6. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 15 142 грн 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1 тис. грн відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду вказаній нормі процесуального права не відповідає.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, частково задовольнивши позовні вимоги та стягуючи матеріальну та моральну шкоду з відповідача ОСОБА_7, виходив із того, що оскільки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не відшкодувало позивачеві вартість відновлювального ремонту, тому саме відповідач, який визнаний судом винним у скоєнні ДТП повинен відшкодувати завдані позивачеві збитки.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанції погодитися не можна.

Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року о 10 год. 30 хв. по вул. Люстдорфська дорога, 146в сталася ДТП за участю автомобілів марки ВАЗ 21043, державний номерний знак - НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки «ToyotaCorolla», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2013 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (а. с. 12).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, власником автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_6

Згідно з довідкою ДАІ МВС автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Згідно і з страховим актом від 12 серпня 2014 року № 000012540/01, складеним заступником начальника управління врегулювання страхових подій та контролю виплат, та ремонтною калькуляцією від 31 березня 2014 року № 12540/5 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок ДТП, яка мала місце 21 серпня 2013 року, становить 15 142 грн 18 коп.

Як убачається з полісу від 14 грудня 2012 року, № АЕ/1444782 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільна відповідальність ОСОБА_7, власника автомобіля ВАЗ 21043, за шкоду, завдану третім особам під час ДТП, застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Відповідно до вимог ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яку має бути відшкодовано страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_6 в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що страховиком ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 15 142 грн 18 коп, що підтверджується страховим актом від 12 серпня 2014 року № 000012540/01. Однак вказана сума страхового відшкодування так і не була виплачена позивачеві.

Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 20 жовтня 2014 року № 11062/13-12 під час перевірки отриманих від ПАТ «УСК «Гарант-Авто» документів Нацкомфінпослуг було виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо нездійснення виплати страхового відшкодування у строк, передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та щодо несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (а. с. 22).

Таким чином, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не відмовляло ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування, однак не здійснило виплату у строк, передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

19 березня 2015 року ОСОБА_6 надала до суду уточнену позовну заяву, в якій, посилаючись на те, що ПАТ УСК «Гарант-Авто» перебуває у стані ліквідації, позбавлена ліцензії та її виключили із членів МТСБ України просила суду стягнути страхове відшкодування із ОСОБА_7 (а. с. 60, 61).

Відповідно до ст. 20 Закону, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм матеріального права, обов'язок із виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна - на МТСБУ.

Таким чином, не можна визнати обґрунтованим висновок суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, про стягнення страхового відшкодування саме з відповідача ОСОБА_7, оскільки суд не взяв до уваги, що відповідно до ст. 92 ЦК Україницивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Судом належним чином не перевірено, чи завершено процедуру банкрутства страхової компанії, чи достатньо коштів у боржника, хто саме на даний час має відповідати за зобов'язаннями - ПАТ УСК «Гарант-Авто» в особі ліквідаційної комісії чи МТСБУ.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, рішення судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська