Справа № 274/4595/15-ц
Провадження № 2/0274/1907/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18.12.2015 року м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Щербака Д.С.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним вище позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме № 31 в будинку № 43 по вул. Раскової в місті Бердичеві та зняти його з реєстраційного обліку в даній квартирі.

Позовні вимоги мотивуються тим, що ОСОБА_1 (2/3 частки в праві власності), а також ОСОБА_2 (1/3 частка в праві власності) є співвласниками квартири № 31, яка знаходиться по вулиці Раскової в м. Бердичеві, буд. 43.

У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач.

05 серпня 1995 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем був укладений шлюб, який було зареєстровано міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного упавління юстиції. Від шлюбу у них 16 серпня 1996 року народився син ОСОБА_2.

22 червня 2005 року позивачі та відповідач придбали у власність квартиру №31 в буд.43, що знаходиться по вулиці Раскової у м. Бердичеві, що підтверджується договором купівлі-продажу.

22 травня 2012 року ОСОБА_3 подарував 1/3 частку квартири №31 в буд.43, що знаходиться по вул. Раскової у м. Бердичеві позивачу ОСОБА_1.

28 вересня 2012 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було розірвано на підставі рішення суду по справі № 0603/5235/12.

Одразу ж після розірвання шлюбу, відповідач перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою, не користується нею і до цього часу в зв'язку з від'їздом за межі країни, тобто протягом трьох років. Перешкод у користуванні квартирою ніхто з співвласників йому не чинив.

Ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі між сторонами не має. Сплачує комунальні платежі позивач ОСОБА_1. Позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме у м. Києві, проспект Червонозоряний, 10.

Факт того, що відповідач вже протягом трьох років не проживає у спірному житлі підтверджується актом від ОСБЖБ «Радуга» від 26.09.2015р.

В силу того, що відповідач зареєстрований у вище вказаній квартирі, проте в ній не проживає, позивачі не можуть в повній мірі володіти та користуватися нею.

У судове засідання позивачі не зявилися, надали суду письмові заяви, в яких позов підтримали, просили суд справу слухати у їх відсутності, не заперечили проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - квартира відповідно до статей 379, 382, 405, 406 ЦК України.

Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.2 ст.406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-яких заяв до ОСБЖБ про те, що він буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права на користування за цією адресою відсутні.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» № 24-150/0/4-13, від 28.01.2013 при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою № 31 в будинку № 43 по вул. Раскової в місті Бердичеві Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487,20 грн., а саме по 243,60 грн. на кожного.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д.С. Щербак