АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4390/2015 Головуючий 1 інст. Шиянова Л.О.
Справа № 639/2318/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

16.03. 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 гривень щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повнолітнього віку, вказуючи, що відповідач покинув її з дитиною, матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року у задоволенні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Суд вирішивстягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їх спільної дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 16.03.2015 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення змінити рішення в частині розміру суми, що підлягає стягненню та визначити розмір аліментів у розмірі 400 грн..

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в рішенні суду не вказано яка з підстав зазначених в ст.184 СК України стала підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки він не має мінливого чи нерегулярного доходу, не здійснює підприємницької діяльності, не має земельного паю чи сільськогосподарської техніки, не отримує оплати у натурі чи в іноземній валюті, не має у власності нерухомого майна і т.п. Позивачкою також не зазначено жодної обставини яка могла бути визнана судом істотною для призначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Також позивачкою не надано жодного належного доказу того що він ухиляється від утримання доньки: покази свідків, довідки, листи, тощо; жодним чином не обґрунтована як сума первісної позовної вимоги - 2000 грн. так і сума 1000 грн., яку призначив суд, не додано жодного розрахунку, довідки чи іншого документа на підставі яких суд прийняв рішення і визначив аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн.

Разом з тим, він не відмовляється і ніколи не відмовлявся сплачувати кошти на утримання доньки і при першій можливості (після переїзду до батьків та смерті батька) 24.04.2015 року поштовим переказом добровільно надіслав позивачці посильну для нього допомогу на утримання доньки в розмірі 400 грн. На даний час він активно займається пошуком роботи і планує систематично надсилати кошти.

Позивач апеляційну скаргу не визнала і просила відхилити, вказуючи, що на відміну від доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 в особистій з нею розмові вихвалявся, що має добрий заробіток, що через суд нічого вона від нього не добється. Також позивач вказувала, що вона живе одна, мати інвалід 2 групи проживає окремо, а вона через необхідність постійного догляду за малолітньою дитиною не має змоги працювати і заробляти кошти для себе та для утримання дитини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2014 року відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Срібнянського районного управляння юстиції Чернігівської області. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем ОСОБА_4 В березні 2015 року відповідач звільнився з ТОВ «Експансія» в м.Харкові, де він працював на посаді формувальника тіста магазину №1, переїхав до своїх батьків в м.Бобровиця Чернігівської області, де проживає з матірю, не працює. Батько відповідача помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 51 рік.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 в поданих суду письмових запереченнях від 31.03.2015 року позов визнав частково і просив стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 700 грн., але в повторно поданих суду запереченнях від 24.04.2015 року на позов ОСОБА_4 просив не приймати до уваги попередні заперечення і просив у визначити аліменти у розмірі ? частки від усіх його видів заробітку, вважаючи, що позовні вимоги безпідставні, а надані позивачем докази не свідчать про наявність підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі та ще й в таких значних розмірах. (а.с.11, 20-21).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності з вимогами ст.ст.180, 181, 184 СК України виходив з того, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що за відсутністю домовленості про спосіб виконання вказаного зобовязання аліменти стягуються за рішенням суду, що відсутність даних про наявність у відповідача ОСОБА_3 постійного заробітку чи іншого постійного джерела доходу є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, усупереч вимог ст.215 ЦПК України в рішенні суду відсутнє обґрунтування визначення розміру аліментів, не зазначено мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися заперечення відповідача, бере до уваги або відхиляє надані сторонами докази в частині визначення певного розміру аліментів.

Викладене в описовій частині рішення суду посилання на те, що позивач ОСОБА_4, начебто, уточнила позовні вимоги і просила стягнути 1000 грн., замість зазначених в первісній позовній заяві 2000 грн., не відповідає дійсності, оскільки як в позовній заяві від 16.03.2015р., так і в уточненій позовній заяві від 06.04.2015р. ОСОБА_4 просила стягнути аліменти у розмірі 2000 грн.

При вирішення питання про визначення розміру аліментів, суд першої інстанції не надав оцінки доводам сторін та наданим ними доказам щодо обставин, які, згідно частини 1 статті 182 СК України, суд повинен враховувати при визначенні розміру аліментів.

Визначення судом аліментів у розмірі 1000 грн. судом не обґрунтоване, а з огляду на наявність обставин, про які свідчать надані сторонами докази, такий розмір не є співмірним з обставинами, передбаченими ст.182 СК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не відноситься до забезпечених верст населення, існує за рахунок найманої праці, з огляду на записи в трудовій книжці відноситься до категорії працівників з помірним рівнем заробітної плати, ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 51 рік помер його батько, даних про наявність у відповідача нерухомого майна та джерел доходу матеріли справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів враховує і ту обставину, що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоровя при вирішенні питання про працевлаштування не має, дані про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб також відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів, визначених рішенням суду першої інстанції має бути зменшеним з 1000 до 800 грн. Колегія суддів відхиляє викладені в апеляційній скарзі доводи про ненадання ОСОБА_4 достатнього обсягу доказів в обґрунтування позовних вимог та про відсутність розрахунку, оскільки саме він, а не позивач, на утриманні якої знаходиться пятимісячного віку дитина, повинен доводи шляхом надання достатніх, належних та допустимих доказів обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3,4 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1000 грн. до 800 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в 20-денний строк в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді :