ЄУН №337/5582/15-ц
Провадження №2/337/2272/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

24.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини (заробітку) доходу на дитину, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного сумісного життя мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відносини між ними припинились, дитина мешкає з нею та знаходяться на її утриманні. Добровільно відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, має постійний заробіток, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та пояснила, що неповнолітній син ОСОБА_3 часто хворіє, перебуває на обліку з різними діагнозами: у ортопеда - двостороння поперечно-розпластана стопа з приведенням переднього відділу. Вкорочення лівої нижньої кінцівки на 0,8 см. Сколіоз 1 ступеню; у окуліста міопія середнього ступеня; у алерголога бронхіальна астма. В звязку з цим потребує лікування, ліки для сина вона придбає сама, щомісячно вона витрачає на ліки приблизно 1000-1500 грн. Вона працює, її середній заробіток складає приблизно 3000 грн. щомісячно, але цього не вистачає для забезпечення необхідних умов для розвитку та лікування дитини. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи проти обовязку сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, заперечив проти позовних вимог в частині розміру визначених позивачкою аліментів та пояснив, що він працює нагрівальником металу у ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», його заробітна плата в середньому складає 8216 грн., інших дітей не має, на обліку із захворюваннями не перебуває, аліментних зобовязань перед іншими не має, але проживає разом з непрацездатними батьками, які є пенсіонерами, та регулярно несе ряд витрат на допомогу батькам, які повязані, зокрема, з наданням матеріальної допомоги батьку ОСОБА_4, який страждає тяжким захворюванням, періодично знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та за призначенням лікарів вживає вартісні ліки. Пенсії батька, яку він отримує в розмірі приблизно 3000 грн. та пенсії матері, яку вона отримує в мінімальному розмірі, їм на придбання ліків не вистачає, ці ліки здебільше купує він та витрачає на це великі гроші приблизно 7000 грн. щомісяця. Також пояснив, що син ОСОБА_5 до серпня 2015 року на протязі пяти років мешкав разом з ним та знаходився на його утриманні, він купував йому одяг, взуття, продукти харчування та інші необхідні речі для розвитку дитини. Зараз син мешкає з позивачкою, але він не припинив брати активну участь у його вихованні, піклується про стан його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, приймає участь у матеріальному утриманні сина, зокрема, в жовтні 2015 року на утримання сина надавав гроші в сумі 1000 грн. Вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку, з урахуванням того, що він витрачає багато кошті на лікування батька, є для нього завеликими. Згідно письмових заперечень відповідача, достатнім розміром аліментів на утримання сина він вважає 1/7 частину свого заробітку. В судовому засіданні пояснив, що з урахуванням стану здоровя сина та його потреб на лікування, не заперечує виплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини заробітку щомісячно.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони знаходились в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного сумісного життя мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони проживають окремо, неповнолітній син сторін проживає з позивачкою та знаходяться на її вихованні та утриманні. Згідно свідоцтва про народження дитини, батьком дитини є відповідач.

Позивач ОСОБА_1 працює оператором поста управління ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна, отримує заробітну плату, яка за шість місяців за період з травня 2015 року по жовтень 2015 р. включно складає 26705,70 грн.

Неповнолітній сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має ряд захворювань в звязку з чим перебуває на обліку у лікарів з діагнозом бронхіальна астма; прогресуюча міопія середнього ступеня обох очей; двостороння поперечно-розпластана стопа з приведенням переднього відділу. Вкорочення лівої нижньої кінцівки на 0,8 см. Сколіоз 1 ступеню.

Відповідач ОСОБА_2 мешкає разом з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є пенсіонерами за віком.

Згідно наданих копій медичних документів, батько відповідача ОСОБА_4 страждає на хворобу Сепсис; Інфекційний спондиліт грудного відділу позвонка з деструкцією тіл з компресією спинного мозку, ніжній малий парапет, порушення функцій тазових органів; Цукровий діабет 2-го типу; Ампутаційні культи 1,2 пальця правої стопи; Пролежень верхньої лівого бедра; Кардіосклероз. В звязку із вказаними захворюваннями неодноразово перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні.

Відповідач ОСОБА_2 працює нагрівальником металу ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», його середній заробіток складає 8216,90 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо матеріального утримання неповнолітньої дитини, яка мешкає з позивачкою, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», у 2015 році розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2015 року 1286 грн., з 1 вересня 1455 грн.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, не погодився із розміром аліментів, який просить стягнути позивачка.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач працює, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, тому суд вважає можливим визначити аліменти у частці від його доходу.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, суд враховує стан здоров'я дитини, його вік і матеріальне становище, зокрема, що дитина має ряд захворювань, в звязку з чим перебуває на обліку у лікарів та потребує лікування.

Разом з тим суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоров, не має аліментних зобовязань перед іншими особами, працює, отримує заробітну плату, мешкає разом з непрацездатними батьками, батько відповідача страждає на важке захворювання і потребує лікування, відповідач надає допомогу непрацездатному батьку на лікування, що підтверджує відповідними чеками про придбання ліків.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність на утриманні відповідача інших дітей, надання ним допомоги батьку похилого віку який потребує такої допомоги, те, що відповідач визнає позов частково, заявлені доходи кожної із сторін, що підтверджені довідками, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/5 частини його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.

Даний розмір аліментів відповідає об'єктивним можливостям та побажанням відповідача, задовольняє правомірні очікування позивача на отримання аліментів у достатньому розмірі для матеріального утримання дитини та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2015р.

Керуючись ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 88, 174, 213, 215 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2015 року й до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн. (на р/р 0008 банк: УДК у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, код ЄРДПОУ 38025414, отримувач: УДКСУ у Хортицькому районі м. Запоріжжя, код класифікації доходів бюджету: 22030001).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В.Сидорова

13.11.2015