Справа № 603/748/15-ц
Провадження №2/603/285/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши на попередньому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Доброводівської сільської ради Тернопільської області, в якому просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 1,8955 га та 0,2274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане спадкове майно. За життя ОСОБА_3 було складено заповіт на ім'я позивача. Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте у оформленні спадщини в нотаріальній конторі йому відмовлено у зв'язку з тим, що житловий будинок, який входить до спадкового майна, належав членам колгоспного двору та неможливо встановити власників будинку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи її відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Доброводівської сільської ради Монастириського району в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника сільської ради, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 13.03.1995 року Доброводівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Згідно довідки виданої 13.08.2015 року виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Монастириського району, на день смерті ОСОБА_5, з нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - чоловік та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 року Доброводівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Як вбачається з свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого 10.02.1989 року виконавчим комітетом Монастириської районної ради Тернопільської області, ОСОБА_3 є головою колгоспного двору будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно довідки №432 виданої 13.08.2015 року виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Монастириського району, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 1,8955 га та 0,2274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого Доброводівською сільською радою Монастириського району від 20.11.2002 року.

Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується також витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 та №НВ-2015 від 09.10.2015 року а також витягами про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1936/2-15 виданими відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області від 20.10.2015 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, яку прийняв ОСОБА_1, оскільки проживав на час смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №432 виданою 13.08.2015 року виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Монастириського району.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим Доброводівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 03.03.1987 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3

Згідно заповіту від 17.11.2005 року, посвідченого секретарем Доброводівської сільської ради Монастириського району, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у селі Доброводи, та все належне йому майно, яке буде йому належати на день смерті з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповів позивачу - ОСОБА_1.

Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна, немає.

Як вбачається із повідомлення Монастириської державної нотаріальної контори №640/01-16 від 12.08.2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку з тим, що спадкуванню підлягає колгоспний двір.

Зі змісту довідок №434,435 виданих 13.08.2015 року Доброводівською сільською радою Монастириського району, вбачається, що згідно по господарських кних за 1986-1990, 1991-1995 р.р., станом на 15.04.1991 рік в будинку по АДРЕСА_1 членами колгоспного двору були ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач постійно проживав та був зареєстрований у спірному житловому будинку, інших спадкоємців та членів колгоспного двору немає, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а саме:

-на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

-на земельну ділянку площею 1,8955 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3.

-на земельну ділянку площею 0,2274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Іванчук