Справа № 466/5696/14 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/3395/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ЛКП "Рясне-402", Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що ОСОБА_3 зареєстрована в спірній кімнаті з 07 червня 1990 року, однак не проживає в ній з 2012 року по даний час, добровільно знятись з реєстрації не бажає, в трудових відносинах з власником приміщень не перебуває, а відтак її слід визнати такою, що втратила право на користування приміщенням.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно положень ст. 127 ЖК України гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Судом та матеріалами справи встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ВАТ «Концерн - Електрон» та використовувався як гуртожиток для проживання працівників цього підприємства. Наказом департаменту житлового господарства Львівської міської ради №13-Д від 30 січня 2001 року «Про зміну статусу приміщень гуртожитку для проживання малих сімей в будинку АДРЕСА_1», який був виданий на підставі клопотання ВАТ «Концерн - Електрон», більшість житлових приміщень цього будинку було визнано житловими квартирами, а 15 кімнат, в тому числі і спірну кімнату НОМЕР_1, дозволено ВАТ «Концерн - Електрон» й надалі використовувати як гуртожиток для проживання одиноких громадян. Ухвалою Львівської міської ради №1052 від 15 грудня 2011 року «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова відомчого житлового будинку АДРЕСА_1 від ВАТ «Концерн - Електрон» відомчий будинок на АДРЕСА_1 був прийнятий у власність територіальної громади м. Львова.

Сторони по справі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та третя сторона - ОСОБА_4 зареєстровані в спірній кімнаті.

Позивачу ОСОБА_2 видано ордер №226 від 10.06.1996 року на вселення в гуртожиток по АДРЕСА_1, та відповідачу ОСОБА_3 видано ордер від 14.05.1990 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року визнано мирову угоду між ОСОБА_3 та ЖЕК «Електрон» - дочірнім підприємством ПАТ «Концерн - Електрон» в особі директора Суляка Я.П., згідно якої ЖЕК «Електрон» зобов'язується надати ОСОБА_3 ліжко - місце площею 6 кв.м. у кімнаті АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції вірно виходив з того, що кімната АДРЕСА_1 є гуртожитком та особи, які в ній зареєстровані, мають право на користування ліжко - місцями в цій кімнаті. Відповідачу як і позивачу в законному поряду надано ордер на вселення в спірну кімнату.

Крім того, судом вірно встановлено, що особи які проживають в гуртожитку та займають в ньому ліжко - місце, не наділені правом на звернення до суду з вимогами про втрату відповідного права іншими особами.

Відповідач безпідставно звернулась в суд з позовом на підставі ст.. ст.. 71, 72, 163 ЖК України, які не регулюють спірні правовідносини.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній кімнаті з поважних причин, оскільки не має до неї ключів, та спірна кімната зайнята речами позивача.

Покликання апелянта є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: