У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., з участю представника позивачів ОСОБА_2., відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, що діють у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_10, ОСОБА_11, служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації про усунення перешкод в здійсненні права власності нерухомим майном,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Острозького районного суду від 24 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, що діють у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_10, ОСОБА_11, служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації про усунення перешкод в здійсненні права власності нерухомим майном відмовлено.

В поданих на рішення суду апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожен окремо, вказують, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки, ухвалене з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що та обставина, що вони з відповідачами є далекими кровними родичами не дає підстав для висновку, що вони є членами однієї сім'ї. В дійсності

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1067/2015 Головуючий у 1 інстанції : Венгерчук А.О.

Доповідач : Григоренко М.П.

жоден з відповідачів ніколи не був і не є членом їхніх сімей.

Судом першої інстанції безпідставно застосовані норми законодавства, що встановлюють права та обов'язки членів сім'ї власника житлового будинку. Судом мали бути застосовані норми законодавства, що встановлюють права та обов'язки власників житлового будинку та господарських споруд.

Вказують, що з моменту набуття ними права власності на 1/2 частину будинковолодіння, котра раніше була зареєстрована на праві власності за однією з відповідачів - ОСОБА_9, вони набули права на пред'явлення позову про усунення перешкод в здійсненні їхнього права власності, шляхом зобов'язання відповідачів звільнити займану ними частину будинковолодіння.

Із цих підстав просили скасувати рішення Острозького районного суду від 24 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, котрим: зобов'язати ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та їх малолітнього сина ОСОБА_8, ОСОБА_10 звільнити належну ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві власності 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, а саме - приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 з жилого будинку та господарські приміщення - Г літню кухню, г сарай, Б сарай, Д сарай, д сарай, В вбиральня, протягом одного місяця з дня вступу рішення суду в законну силу; зняти з реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_7 та їх малолітнього сина ОСОБА_8, ОСОБА_10; судові витрати покласти на відповідачів.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивачів підтримала апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник просили відхилити апеляційні скарги позивачів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, але подала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника та просила залишити оскаржуване рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив і того, що ході судового розгляду не було здобуто доказів, які б свідчили, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_7, їх неповнолітній син ОСОБА_12, третя особа ОСОБА_10 чинять перешкоди позивачам у користуванні своєю власністю, оскільки відповідачі в свій час вселились та зареєструвались у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на законних підставах, як члени сім'ї одного із співвласників цього житлового будинку і права користування цим житловим будинком їх у встановленому порядку ніхто не позбавляв.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційних скарг також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення.

Наполягаючи на своїх вимогах, позивачі посилаються на положення ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, при цьому залишають поза увагою ту обставину, що відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Звертаючись до суду із своїм позовом та наполягаючи на звільнені відповідачами житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, із зняттям їх із реєстрації за вказаною адресою, позивачі обґрунтовували свої вимоги лише тим, що вони є співвласниками цього житлового будинку, без попереднього вирішення у встановленому законом порядку питання щодо того, чи втратили відповідачі право користування цим житловим приміщенням, оскільки по справі встановлено і це не заперечують самі позивачі, що відповідачі в свій час вселились до цього житлового приміщення за згодою одного із колишніх співвласників вищевказаного житлового будинку і проживають у ньому вже протягом тривалого проміжку часу.

Відповідно до ст. 11, 303 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На розсуд колегії суддів суд першої інстанції не вправі був з власної ініціативи виходити за межі заявлених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позовних вимог та вирішувати питання щодо втрати відповідачами права користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, якщо такі вимоги взагалі не заявлялись.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.