Справа № 689/1858/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.11.2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А. В.,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання права на спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивачі з урахуванням уточненої позовної заяви просять визнати за ними право на спадкування за заповітом ОСОБА_4 від 24.12.1992 р., посвідченим секретарем виконкому Жилинецької сільської ради народних депутатів Ярмолинецького району та зареєстрованим в реєстраційній книзі дій за №43. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є спадкоємцями за вказаним заповітом після смерті 06.11.2010 р. ОСОБА_4. У встановлений строк позивачі звернулись із заявами до нотаріуса, на підставі їх заяв було заведено спадкову справу №285-2011. Однак, оскільки посвідчений секретарем сільської ради та зареєстрований заповіт не містить відтиску печатки, листом нотаріуса від 26.09.2013 р. №1492/02-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність печатки на заповіті вважають технічною помилкою, яка не може впливати на дійсність заповіту. Однак, у позасудовому порядку виправити цю помилку не можливо у звязку із зміною печатки.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позов підтримали з аналогічних мотивів. Позивач ОСОБА_3 в судові засідання не зявлялась, клопотанням від 12.10.2015 р. позов підтримала і просила розглядати справу у своїй відсутності.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи. З листа №607 від 12.09.2013 р. вбачається, що заповіт був завірений підписом секретаря Жилинецької сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстраційній книзі за №43.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

06.11.2010 р. у віці 82 роки померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ№261136 від 19.08.2015 р..

Позивачі є онуками ОСОБА_4, що відносно ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-БВ№309580 від 26.02.1981 р., свідоцтвом про народження 1-БВ№056415 від 12.07.2007 р., відносно ОСОБА_2 свідоцтвом про народження ІІ-ВВ№430483 від 27.12.1984 р., свідоцтвом про народження ЯЭ№405179 від 28.02.1957 р., відносно ОСОБА_3 свідоцтвом про народження ІІІ-БВ№360196 від 23.04.1991 р., рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2009 р. у справі №2-2263/09, свідоцтвом про народження IV-УР№899148 від 18.07.1963 р., тобто, належать до числа спадкоємців ОСОБА_4 за законом.

Окрім того, 24.12.1992 р. ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно в рівних частках ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Жилинецької сільської ради народних депутатів Ярмолинецького району ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за №43. Печатка органу місцевого самоврядування на заповіті не проставлена. Факт проставлення на заповіті підпису секретаря сільської ради та реєстрації заповіту в реєстраційній книзі сторонами не заперечується та підтверджується довідкою виконкому Жилинецької сільської ради №607 від 12.09.2013 р..

22.03.2011 р. із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом звернулась мати ОСОБА_3 ОСОБА_7. На підставі її заяви про прийняття спадщини за законом державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 22.03.2011 р. було заведено спадкову справу №285-2011 до майна ОСОБА_4. Вже після цього, 28.03.2011 р. із заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулись позивачі. Доказів звернення інших можливих спадкоємців із заявами про прийняття спадщини суду не подано, з матеріалів справи такі не вбачаються.

Однак, позивачі не змогли реалізувати свої спадкові права за заповітом у звязку із відсутністю на заповіті реквізиту відтиску печатки виконкому Жилинецької сільської ради, що підтверджується листами державного нотаріуса №1492/02-14 від 26.09.2013 р., №1455/02-14 від 20.09.2013 р., №1554/02-14 від 09.10.2013 р..

Натомість, мати позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.07.2013 р. на 1/6 спадкового майна ОСОБА_4, що складається із земельної ділянки площею 3,89 га на території Жилинецької сільської ради кадастровий №:02:008:0031, та 31.07.2013 р. зареєструвала своє речове право на це майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивачі просять визнати за ними право спадкування саме за заповітом.

Відповідно до статей 41, 525, 534 ЦК УРСР в редакції, чинній на час існування відповідних відносин, заповіт визнавався односторонньою угодою, така позиція, зокрема, відображена в ухвалі судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.10.2002 р.. Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно із ст. ст. 47, 42 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Закон щодо заповіту у ст. 541 ЦК УРСР вимагав його укладення у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписання особисто заповідачем і нотаріального посвідчення, - тобто,оформлення його виключно у нотаріальній формі. При цьому, ст. ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» в редакції, чинній на дату складання заповіту визнавали нотаріальною дією посвідчення заповіту виконавчим комітетом міської, селищної, сільської Ради народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор. Відтак, посвідчений у такий спосіб заповіт вважався вчиненим у нотаріальній формі, а не у формі, прирівняній до нотаріальної.

Згідно із ст. ст. 25, 6 Закону УРСР «Про державний нотаріат» в редакції, чинній на дату складання заповіту, всі нотаріальні дії, вчинені державними нотаріусами і службовими особами виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій та вчиняються, керуючись законодавством. Згідно із п. 8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР №1/5 від 19.01.1976 р. в редакції, чинній на дату складання заповіту, нотаріальне посвідчення угод, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах за формами, затвердженими Міністерством юстиції СРСР, які підписуються службовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради депутатів трудящих (додатки N 4 - 26). Посвідчувальний напис на документі (заповіті та ін.) вміщується після підпису громадян на тій же сторінці чи на звороті документа або на окремому аркуші. Додатком №20 до вказаної інструкції була затверджена форма №34 Посвідчувальний напис на заповіті, яка вимагала проставлення гербової печатки, зазначенні посади службової особи та її підпис.

Відповідно, відсутність на заповіті відтиску печатки свідчить про не оформлення посвідчу вального напису, а відтак, про недотримання нотаріальної форми заповіту.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В ході розгляду справи суд неодноразово зясовував позицію позивачів щодо суті позовних вимог, змісту та підстав позову. Однак, присутні у судових засіданнях позивачі наполягали на задоволенні позову у заявленій редакції із зазначених у позовній заяві підстав.

Відтак, в межах заявлених позовних вимог та з підстав, зазначених у позовній заяві, у позові слід відмовити, у звязку із чим згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст. ст. 10, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У позові відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя Соловйов А.В.