Справа № 570/4610/14-ц
Номер провадження 2/570/132/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Рівненського районного суду від 28.10.2013 року у кримінальній справі №1-32/11 по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого технічним директором ЗАТ "Агроресурс" за ч.3 ст.365 КК України, відповідача по справі звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з передачею його на поруки трудового колективу ПАТ "Агроресурс", а кримінальну справу закрито. В подальшому ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 28.01.2014 р. постанову Рівненського районного суду від 28.10.2013 р. залишено без змін. Постановою Рівненського районного суду від 28.10.2013 року встановлено, що ОСОБА_4, будучи службовою особою ПАТ "Агроресурс" вчинив дії, які явно виходять за межі його повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що полягало у залученні позивача ОСОБА_3, як працівника ПАТ "Агроресурс" для виконання його безпосередніх трудових обовязків та виконання роботи, не передбаченої трудовим договором, під час виконання якої ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивач вказує, що внаслідок вчиненого злочину було заподіяно шкоду його здоров'ю, оскільки останній частково втратив працездатність, а також завдано моральну та майнову шкоду, право на відшкодування якої він має згідно законодавства, та на відшкодування втраченого заробітку за час хвороби.

Позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що після травми його стан був вкрай важким, прогнози щодо можливості самостійно пересуватися були невтішні. Позивач частково втратив працездатність, є інвалідом ІІІ групи, не може вести повноцінне життя. Він потребує постійного санаторного лікування, щоб забезпечити підтримку організму та не допустити ускладнень. Після отриманої травми переніс сильний фізичний біль; певний час потребував стороннього догляду; думка про те, що він може більше самостійно не пересуватися завдавала також емоційного болю. Через необхідність вживати неймовірних зусиль для організації свого життя позивач вважає, що заявлений ним позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. відповідає принципам розумності та справедливості. За таких умов просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що він надавав допомогу позивачеві в силу можливостей; пропонував йому перейти на іншу роботу, проте позивач відмовився і трудовий договір з ним був розірваний за угодою сторін. За таких умов просить суд відмовити в задоволенні заявленого позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Рівненського районного суду від 28.10.2013 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу, кримінальну справу закрито.

Потерпілий в результаті злочинних дій відповідача - позивач ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, в результаті чого перебував на стаціонарному лікуванні у Рівненській обласній клінічній лікарні (надалі РОКЛ) з 27.11.2009 року по 18.01.2010 року, що підтверджується довідкою лікарні №1278 від 01.12.2009 р.

З 18.01.2010 року по 28.01.2010 року позивач перебував на лікуванні в Інституті нейрохірургії ім. акад. ОСОБА_5 АМН України, де 20.01.2010 р. йому було проведено операційне втручання, що підтверджується випискою з історії хвороби №226 від 28.01.2010 р.

В подальшому з 28.01.2010 р. по 02.02.2010 р. позивач знову стаціонарно лікувався в РОКЛ, що підтверджується епікризом №100651 (154857).

З 16.04.2010 р. по 30.04.2010 р. стаціонарно лікувався в травматологічному відділенні Рівненської ЦРЛ (згідно епікризу №2615).

У червні 2010 року позивач пройшов курс реабілітаційного лікування наслідків компресійного перелому хребта у Спеціалізованому спинальному санаторії ім.акад. ОСОБА_6.

З 10.05.2011 р. по 24.05.2011 р. знаходився на лікуванні в Рівненській ЦРЛ (епікриз №26/29/269).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК №0190345 від 09.06.2011 р., позивачу встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.06.2013 року та відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 865 від 10.06.2011 рекомендовано санаторно-курортне лікування, вартість якого згідно рахунку - фактури №С/М-000102 від 30.06.2011 р. складає 25 335,00 грн.

З наданої довідки МСЕК, позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності по травень 2016 року.

В подальшому позивач пройшов стаціонарне лікування в неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ з 31.01.2012 р. по 10.02.2012 р. у звязку з наслідками травми (епікриз №706/122).

В серпні 2012 року позивач проходив лікування у ДП "Спеціалізованому спинальному санаторії ім. акад. ОСОБА_6".

З 08 січня 2013 року по 18 січня 2013 року позивач проходив стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ (епікриз №104/15).

З 24 квітня 2013 року по 03 травня 2013 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ у звязку з наслідками перелому хребта (епікриз №2667/424).

З 10 листопада по 2 грудня 2013 року позивач проходив стаціонарне обстеження та лікування у обласному центрі артрології та відновного лікування Рівненської центральної міської лікарні (епікриз №22795).

З 04 листопада 2013 року по 13 листопада 2013 року позивач проходив стаціонарне лікування у Рівненській центральній районній лікарні (епікриз №6694/1040).

З 01.04.2015 року по 10.04.2015 року позивач проходив лікування у неврологічному відділенні Рівненської центральної районної лікарні, що підтверджується епікризом № 1922/351.

У відповідності до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків згідно пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають до задоволення, але частково.

Так, позивач витратив на лікування: 5,50 + 336 + 479,93 + 314,47 + 312,62 + 42,65 + 88,2 + 30,20 + 23,52 + 16,76 + 86,53 + 57,80 + 328,06 + 392,91 + 245,17 + 105,90 + 11,81 + 227,81 + 25,60 + 310,76 + 4,20 + 57,75 + 29,70 + 39,48 + 122,75 + 428 + 45,25 + 350 (благодійний внесок) + 185 + 240 + 688,87 + 130 + 5500 + 2000 (благодійний внесок) + 168,45 + 100 + 160 + 350 (благодійний внесок) + 39,7 + 10,90 + 224,01 + 1,80 + 46,62+14,96 + 44,17+ 759 (витрати на пальне) + 6,63 + 372,45 + 60,90 + 239,60 + 372,45 + 266,04 + 352 + 420 (благодійний внесок) + 24,84 + 87,36 + 206,46 + 486,74 + 356,95 + 50,53 + 197,98 + 161,20 + 18,50 + 31,25 + 469,75 + 1584,50 = 20 494, 94 грн.

Суд приймає до уваги як загальновідомий факт щодо того, що фінансування медичної галузі не відбувається в такому обсязі, щоб задовольнити всі потреби населення в отриманні повністю безкоштовного медичного обслуговування. Крім того, діючим законодавством чітко не визначені критерії, в якому випадку і в якому обсязі надається безкоштовна медична допомога. Тому, щоб отримати чи результати аналізів, чи пройти обстеження пацієнт змушений оплачувати за надання таких послуг через благодійні фонди, які в свою чергу забезпечують як функціонування медичної апаратури, так і забезпечують надання відповідних реактивів для проведення аналізів. Тому суд враховує суми благодійних внесків до суми витрат на лікування. Також до цих витрат враховані витрати: на купівлю пального з метою транспортування позивача до медичного закладу; на проживання позивача та його батька під час отримання ним лікування в АР Крим, оскільки позивач потребував стороннього догляду. Від цієї суми віднімаємо 1500 грн. грошові кошти, що визначалися сторонами як такі, що були надані на лікування, та підтверджені матеріалами кримінальної справи, і загальна сума на лікування, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 19 448, 94 грн.

Обчислення вищевказаних витрат було проведене за оригіналами платіжних документів, що були надані позивачем для огляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 не заперечував того, що відповідач надавав їх сімї допомогу на лікування. В той же час додав, що витрати на лікування позивача були значно більші, але вони не зберегли всі чеки.

А відповідач додав, що такі гроші надавалися через брата позивача, та надавав додатково талони для купівлі дизпалива, підприємство виділило 10 000 грн. матеріальної допомоги.

Оскільки належних доказів щодо передавання позивачеві грошових коштів в сумі 16 000 грн. (6000 грн. про які вказав свідок ОСОБА_8, та 10 000 грн. про які вказав відповідач як допомога від підприємства; і не зрозуміло, чи в суму 6000 грн. вже входить 1500 грн. грошових коштів, які визнаються сторонами) не було надано суду, і такі суми не визнавалися обома сторонами, то суд обчислює розмір відшкодування витрат на лікування з урахуванням 1500 грн.

Згідно з висновком експерта №23 від 29 лютого 2012 року у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4, ступінь втрати ОСОБА_3 загальної працездатності становить 55%. В подальшому позивач не визначав ступінь втрати працездатності.

Відповідно до ст. 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до вимог ст. 1197 Цивільного кодексу України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Позивач вказує, що його середній заробіток за час, що передував завданню шкоди, не перевищував п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з ОСОБА_9 має бути також стягнуто втрачений заробіток в розмірі 55% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.12.2009 по 31.03.2012, що складає:

01.12.2009-31.12.2009 744 грн. * 5 * 55% = 2046 грн.

01.01.2010-31.03.2010 869 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7169,25 грн.

01.04.2010-30.06.2010 884 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7293 грн.

01.07.2010-30.09.2010 888 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7326 грн.

01.10.2010-30.11.2010 907 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 4988,50 грн.

01.12.2010-31.12.2010 922 грн. * 5 * 55% = 2535,5 грн.

01.01.2011-31.03.2011 941 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 7763,25 грн.

01.04.2011-30.09.2011 960 грн. * 6 місяців * 5 * 55% = 15840 грн.

01.10.2011-30.11.2011 985 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 5417,5 грн.

01.12.2011-31.12.2011 1004 грн. * 5 * 55% = 2761 грн.

01.01.2012-31.03.2012 1073 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 8852,25 грн.

01.04.2012-30.06.2012 1094 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 9025,5 грн.

01.07.2012-30.09.2012 1102 грн. * 3 місяці * 5 * 55% = 9091,5 грн.

01.10.2012-30.11.2012 1118 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 6149 грн.

01.12.2012-31.12.2012 1134 грн. * 5 * 55% = 3118,5 грн.

01.01.2013-28.02.2013 1147 грн. * 2 місяці * 5 * 55% = 6308,5 грн., а всього - 105 685, 25 грн.

За таких обставин, за період з 01.12.2009 по 28.02.2013 з ОСОБА_4 має бути стягнуто 105 685, 25 гривень втраченого заробітку.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач зазначає, що до весни 2010 року він не міг ходити, обслуговувати себе. З листопада 2009 року по лютий 2011 року йому взагалі не було відомо, чи він буде ходити, внаслідок чого він тривалий час хвилювався, не мав бажання далі жити. Душевних страждань завдавав і той факт, що він потребує стороннього догляду, не може самостійно себе забезпечувати, створює проблеми і незручності близьким, через нього вони змушені були витратити всі свої кошти і заборгували велику суму грошей. Внаслідок отриманих травм при падінні з висоти позивач перестав чути на праве вухо. З листопада 2009 року по травень 2010 року він постійно перебував у лікарнях, через що було порушено його звичайний спосіб життя. Також він втратив роботу, його визнано інвалідом та змушений три рази в рік проходити стаціонарне лікування у неврологічному відділенні. Розладналося і особисте життя. Тому, за вказаних обставин позивач вважає, що йому має бути відшкодовано моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Вимога щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтовується моральними стражданнями позивача, які він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача. Він перенесла стрес, моральні страждання, фізичний біль, змушений був здійснювати додаткові зусилля з організації свого життя. Внаслідок отриманих травм при падінні з висоти позивач перестав добре чути на праве вухо, частково втратив працездатність. З листопада 2009 року по травень 2010 року він постійно перебував у лікарнях, і проходив таке лікування в 2015 році. Через що було порушено його звичайний спосіб життя. Виходячи з характеру допущеного відповідачем порушень прав позивача, характеру та тривалості душевних страждань позивача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. Суд вважає, що вищезазначений розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності і справедливості; а також враховується що позивач є інвалідом ІІ групи і також потребує витрат на лікування; враховується поведінка відповідача, який частково відшкодовував завдану майнову шкоду. Тому суд з урахуванням цих обставин зменшив розмір моральної шкоди та визначив її саме в сумі 40 000 грн.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали суду показання про те, що позивачеві пропонувалася інша робота, проте він відмовився від неї та припинив дію трудового договору.

Позивач зазначає, що він не міг виконувати ту роботу, яка йому пропонувалася, оскільки він не міг працювати на висоті; через болі в спині йому важко піднімати руки, тим паче виконувати певну роботу. І тому саме з цих причин він розрахувався з роботи.

Трудовий договір був припинений 23.07.2010 року за згодою сторін.

Зважаючи на це дії позивача чи відповідача з приводу закінчення трудового договору не можна розцінювати як умисні дії з приводу порушення прав позивача на працю чи небажання позивача продовжувати роботу.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, враховуючи положення ст.ст. 23, 280, ч.1 ст. 1167 ЦК України суд вважає, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь:

● ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5):

- 19 448, 94 гривень - витрати на лікування;

- 10 233, 55 гривень витрати на санаторно-курортне лікування;

- втрачений заробіток за період з 01.12.2009 року по 28.02.2013 рік у розмірі 105 685,25 грн.;

- та компенсацію (відшкодування) за завдану моральну шкоду у розмірі 40 000 грн.;

- судові витрати в сумі 1 000 грн.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.