Провадження № 2/201/794/2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків за користування, пені, 3% річних та індексу інфляції,

В С Т А Н О В И В :

03.10.2014р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків за користування, пені, 3% річних та індексу інфляції (а.с. № 1-4).

В подальшому, 24.02.2015р., 03.03.2015р. та 03.06.2015р. позивачем було надано заяви про зміну позовних вимог (а.с. № 81-100, 102-108, 189-204).

21.011.2014р. позивачем було надано до матеріалів справи додаткові докази, а саме, розрахунки заборгованості по договорах станом на 17.12.2013р., крім того, 03.04.2015р. також було надано заяву про прийняття додаткових доказів, а саме, копій договорів та квитанцій (а.с. № 68-78, 153-159).

03.04.2015р. позивачем також було надано клопотання про прийняття розрахунку сум боргу у національній валюті станом на 02.04.2015р. (а.с. № 160-162).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві з урахуванням уточнень позову від 03.06.2015р. посилався на те, що ним було укладено договори банківського вкладу з відповідачем на відповідні суми. В липні 2014р. позивач звернувся до банку з вимогою повернення грошових вкладів, проте на сьогоднішній день його вимога не задоволена та вклади не повернуто. Просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»: грошові кошти у розмірі 1000дол.США з банківського рахунку НОМЕР_9, відсотки за користування - 158,07дол.США, 3% річних - 25,32дол.США, пеню 379,18дол.США, що разом складає 1562,57дол.США; по банківському рахунку НОМЕР_3 за договором банківського вкладу № SAMDN2680 від 22.10.2013р. суму вкладу 27 894грн. 93коп., відсотки за користування - 14 238грн. 61коп, 3% річних - 699грн. 26коп., пеню - 9887грн. 39коп., індекс інфляції - 15382грн. 05коп., а разом 68 102грн. 24коп; по банківському рахунку НОМЕР_7 за вкладом від 25.11.2009р. за договором банківського вкладу № SAMDNO 561, суму вкладу 38, 15дол.США, відсотки за користування - 2,3дол.США, 3% річних - 0,98дол.США, пеню - 11, 27дол.США, разом 52, 70дол.США; по банківському рахунку НОМЕР_2 за вкладом SAMDN2099 від 10.09.2013р. суму вкладу 6000 євро, відсотки за користування - 736, 09 євро, 3% річних - 139,80 євро, пеню-1870, 68євро, А разом 8746, 57євро; по банківському рахунку НОМЕР_1 за вкладом SAMDN6871 від 16.09.2013р. суму вкладу 41602, 76дол.США, відсотки за користування - 5899,02дол.США, 3% річних - 962,94дол.США, пеню - 12974,97дол.США, разом 61439,69дол.США; по банківському рахунку НОМЕР_4 за вкладом SAMDN1697 від 22.10.2013р. суму вкладу 11 000дол.США, відсотки за користування - 1584,65дол.США, 3% річних - 220,57дол.США, пеню - 3118,88дол.США, разом 15 924, 10дол.США; по банківському рахунку НОМЕР_5 за вкладом SAMDNWFD800 від 17.12.2013р. суму вкладу 12 050дол.США, відсотки за користування - 1527,80дол.США, 3% річних - 183,29дол.США, пеню - 2885,33дол.США, разом 16 646,42дол.США; по банківському рахунку НОМЕР_6 за вкладом SAMDNWFD400 від 30.12.2013р. суму вкладу 12 000дол.США, відсотки за користування - 1927,60дол.США, 3% річних - 168, 88дол.США, пеню - 2749, 37дол.США, разом 16 845,85дол.США. Крім того, просив стягнути вказані кошти в національній валюті станом на 03.06.2015р. у сумі 2 641 856грн. 80коп., з якої 1 804 828грн. 30коп. сума вкладів, 265 246грн. 45коп. - сума відсотків за користування, 519 533грн. 11коп.- пеня, 36 867грн.. 02коп. .- 3% річних, 15 382грн. 05коп.. - індекс інфляції, а також стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати пов'язані з явкою до суду позивача, та його представника ОСОБА_2 відповідно до наданих документів.

В наданій суду 03.06.2015р. заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 167), позовні вимоги в редакції від 03.06.2015р. підтримав в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 22.09.2010р. - а.с. № 173) позовні вимоги в редакції від 03.06.2015р. підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та уточнень до нього та розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 172).

Крім того, 03.06.2015р. позивачем були надані додаткові пояснення стосовно заперечень представника відповідача від 03.06.2015р. (а.с. № 170-171).

Представник відповідача - Мусійченко Д.Л. (діє на підставі довіреності № 3677-К-О від 26.09.2014р. - а.с. № 189) надав свої заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що позивачем не надано суду належних доказів укладення з банком договорів банківських вкладів, а також позивачем не підтверджено належним чином знаходження коштів на депозитних рахунках на час звернення до суду з позовом та на час розгляду справи, довідка від 04.10.2014р. № 15309860 на ім'я ОСОБА_1 є неналежним доказом, а тому на думку представника відповідача, позивачем на надано належних доказів в обґрунтування його позовних вимог. Крім того, представник відповідача в своїх запереченнях від 03.03.2015р. (а.с. № 109-112) також посилався на те, що на території АРК, яка є тимчасового окупованою територією, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність. Окрім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим, відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. У зв'язку з протиправним вилученням майна, відповідач не має доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не має доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси та готівки. Згідно повідомлень, які поширюються в АРК, майно ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача. Окрім того, відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04.04.2014р. зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014р. автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління переданий майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Що ж стосується моральної шкоди, то з огляду на те, що в діях банку не було порушень, то банк не повинен нести відповідальність щодо відшкодування моральної шкоди.

В наданій суду 03.06.2015р. заяві представник відповідача просив розглядати справу за його відсутності.

Крім того, представник відповідача Литвінова К.А. (діє на підставі довіреності від 20.08.2013р. - а.с. № 166), просила розглядати справу за відсутності представників відповідача та без фіксування процесу технічними засобами та в задоволені позовних вимог відмовити через їх необґрунтованість (а.с. № 165).

За такими обставинами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р., банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відкриття та ведення рахунків клієнтів є одним із видів банківської діяльності на підставі ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. Види рахунків, які можуть відкриватися банками своїм клієнтам перелічені в ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 07.12.2000р. N 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час, час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-118цс14 від 29.10.2014р.

Судом встановлено, що позивач на сьогоднішній день зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією його паспорту (а.с. № 168). Згідно довідки № від 18.02.2015р., позивач перемістився з тимчасово окупованої території за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. № 169).

Як вбачається з письмових пояснень позивача, до АНО «Фонду захисту вкладників» він не звертався, оскільки дана установа виплачує кошти значно в меншому розмірі, ніж наявні у нього на рахунках грошові кошти (а.с. № 167).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження укладення між сторонами договорів банківських вкладів та внесення ним сум вкладів, надано ксерокопії договорів та квитанцій про переказ коштів на рахунки:

· на банківський рахунок НОМЕР_3 за договором банківського вкладу № SAMDN2680 від 22.10.2013р. (а.с. № 14, 15);

· на банківський рахунок НОМЕР_7 за вкладом від 25.11.2009р. за договором банківського вкладу № SAMDNO 561 ( а.с. № 19);

· на банківський рахунок НОМЕР_2 за вкладом SAMDN2099 від 10.09.2013р. ( а.с. № 10);

· на банківський рахунок НОМЕР_1 за вкладом SAMDN6871 від 16.09.2013р. ( а.с. № 11, 12);

· на банківський рахунок НОМЕР_4 за вкладом SAMDN1697 від 22.10.2013р. ( а.с. № 13, 156);

· на банківський рахунок НОМЕР_5 за вкладом SAMDNWFD800 від 17.12.2013р. ( а.с. 16-17, 157);

· на банківський рахунок НОМЕР_6 за вкладом SAMDNWFD400 від 30.12.2013р. ( а.с. № 18, 158).

На банківський рахунок НОМЕР_8 ані договору, ані квитанції про зарахування коштів позивачем не надано, так само, як і на банківський рахунок НОМЕР_7 за вкладом від 25.11.2009р. за договором банківського вкладу № SAMDNO 561 (а.с. № 19) та на банківський рахунок НОМЕР_2 за вкладом SAMDN2099 від 10.09.2013р. (а.с. № 10) не надано ані копій, ані оригіналів квитанцій про внесення грошових коштів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

З оглянутих наданих позивачем оригіналів квитанцій та договорів, вбачається, що квитанції не містять необхідних реквізитів, передбачених вищезазначеними Положенням та Інструкціями, зокрема, відбитку печатки (штампа) банку, а договори, сторонами якого зазначені ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови Правління Дубілета О.В., не містять оригінального підпису відповідальної особи банку та «мокрого» відбитку печатки банку, а тому вважати надані документи належними доказами, суд не може. За договором банківського рахунку НОМЕР_9 взагалі не було надано договору та відповідно квитанцій на переказ коштів.

Крім того, доказів, що підтверджують наявність на час звернення до суду грошових сум на рахунках позивача, відкритих на підставі спірних договорів, сторонами не надано.

У довідках Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» від 19.05.2014р. № 1030107 (а.с. № 9) та від 04.10.2014р. № 15309860 (а.с. № 38), виданих на ім'я ОСОБА_1, на які позивач та його представник посилаються, не зазначені повні номери рахунків, на яких знаходяться вказані кошти. Крім того, довідка не може бути належним доказом, оскільки на момент її видачі згідно нормативних актів Центрального банку Російської Федерації з 21.04.2014р. і Національного банку України з 06.05.2014р. діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» була припинена (даний факт було встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором про вклад та картковим рахунком (а.с. № 182). Крім того, даним рішенням встановлено, що в організаційній структурі відповідача такої структури як «Департамент по координації роботи з клієнтами Кримського РУ» не існувало та не існує).

Таким чином, в задоволені позовних вимог про стягнення грошових коштів за договорами та процентів, позивачу слід відмовити через недоведеність позовних вимог.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З урахуванням того, що належних доказів про знаходження на рахунках позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів суду не надано, а згідно копій вказаних договорів умовами не передбачено нарахування пені за несвоєчасне повернення вкладу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення пені.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача, то також відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції, що були заявлені позивачем на підставі ст. 625 ЦК України.

З огляду на те, що позивачеві відмовлено в задоволені позовних вимог в повному обсязі, то судові витрати пов'язані з проїздом позивача та його представника, а також витрати на правову допомогу (а.с. № 148-149) відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Крім того, з огляду на те, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654грн. компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 551 1058, 1059 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. та Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р., ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків за користування, пені, 3% річних та індексу інфляції - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко