АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1658/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 212/36/15-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар - Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_2про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого позивач зазначив, що 21 червня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2укладено кредитний договір № 004-26555-210622 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 16 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 17182,80 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7539,75 грн, заборгованості тіла кредиту у сумі 3242,91 грн, заборгованості по комісіям за користування кредитом у сумі 6400,14 грн.,яку разом із судовими витратами в сумі 243 грн. 60 коп. позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд не звернув увагу на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між нею та позивачем договірних правовідносин та факту отримання нею кредитних коштів від ПАТ «Дельта Банк», а також виникнення у Банку права вимоги по їх поверненню.

До суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не зявились.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 11 ЦПК України.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання відповідача та її представника, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 червня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 004-26555-210622 (а.с. 3-4) про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки.

Відповідно до п. 1.2. вищевказаного ОСОБА_5 відкриває Держателю картковий рахунок № 5587 в національній валюті України, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до неї, здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Classik, що міститься в Додатку № 1 до ОСОБА_5 (а.с.5).

Згідно зп.1.3 спірного договору ОСОБА_5 надає Держателю кредит шляхом відкриття останньому відновлювальної відличної кредитної лінії на загальну суму 100 000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 7200 грн.

Відповідно до п. 2.1 момент надання банком відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою платіжної картки або день утримання платежів за умови відсутності на картковому рахунку власних коштів відповідача.

Як зазначено в п. 2.3 договору держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які визначені в Тарифах.

Відповідач зобов`язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов`язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах (п. 3.6 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки) (а.с. 3).

Відповідно до п. 5.2. Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором (а.с.3 зворот).

Згідно умов договору моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених ОСОБА_5.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду з умовами кредитного довгору, що підтверджується її підписом (а.с. 3-4).

Відповідач зобовязання перед позивачем в повному обсязі не виконала, внаслідок чого відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16 жовтня 2014 року заборгованість позивача складає 17182,80 грн., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 7539,75 грн, заборгованість тіла кредиту в сумі 3242,91 грн. та заборгованість по комісіям за користування кредитом в сумі 6400,14 грн. (а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 17182,80 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Згідно зі ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2, укладаючи кредитний договір № 004-26555-210622, погодилась із зазначеними в ньому умовами, оскільки сам договір, заява (анкета) на оформлення кредитної картки, а також тарифи на обслуговування платіжних карток, підписані нею, в тому числі і в графі щодо погодження з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с. 5, 7).

До того ж, 21 червня 2015 року в порядку, визначеному п. 1.2 розділу 1 зазначеного договору, ОСОБА_2 отримала картку № 924601 та ПІН-код для користування вказаною карткою, про що свідчать її підписи у відповідній графі ОСОБА_5, яка заповнюється Держателем при отриманні карток та пін-конвертів (а.с. 4).

Встановивши, що відповідач не виконала у повному обсязі усі зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 17182,80 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача зазначеної заборгованості на користь Банку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання відповідача на недоведеність факту існування між нею та ПАТ «Дельта Банк» договірних правовідносин є безпідставними з огляду на її власноручний підпис у договорі та наданих до нього документах, якими вона підтвердила свою згоду з умовами договору, а також розрахунок заборгованості, згідно з яким з 21 червня 2011 року до 23 квітня 2013 року відповідач користувалась кредитними коштами та сплачувала Банку платежі на погашення кредитних зобовязань.

Розмір заборгованості за кредитом підтверджується наданим до матеріалів справи розрахунком (а.с. 6), який не спростований відповідачем.

Волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору на запропонованих Банком умовах з врахуванням отриманої від Банку інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", її згода з визначеним договором розміром річної відсоткової ставки за кредитом та іншими умовами договору підтверджується наявними в матеріалах справи фінансовими документами, сплатою протягом тривалого часу періодичних платежів згідно умов договору.

Виконанням протягом тривалого часу умов кредитного договору ОСОБА_2 фактично вчиняла дії на схвалення укладеного правочину, чим фактично підтверджувала намір на подальше виконання умов договору та відсутність порушення її законних прав та інтересів при укладенні договору.

Крім того, згідно зі ст. 638 ч. 1, 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Законодавець повязує момент укладання договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України).

Однак, кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Судом установлено, що ОСОБА_5 і позичальник ОСОБА_2 уклали кредитний договір у письмовій формі, як вимагається ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

Отже, зважаючи на те, що відповідач користувалась коштами, які знаходились на її картковому рахунку, а також з огляду на часткове виконання кредитних зобовязань та внесення грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним ОСОБА_2, посилання апелянта на відсутність договірних відносин з Банком не можуть бути підставою для звільнення її від відповідальності за невиконання кредитних зобовязань, які є чинними, з огляду на презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України, та обовязковими для виконання з огляду на положення ст. 629 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування заявлених до неї вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що позивач виконав зобовязання за кредитним договором, а відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі повертала кошти на погашення позики, обґрунтовано стягнув з неї заборгованість станом на 16 жовтня 2014 року в сумі 17182,80 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_6