Справа № 750/8392/14 Провадження № 22-ц/795/925/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Коверзнев В. О. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
суддів:СКРИПКИ А.А., ХРОМЕЦЬ Н.С.,
при секретарі:МАРТИНОВІЙ А.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не досліджено належним чином обставини у справі, порушено норми процесуального права, помилково застосовано норми матеріального права. Апелянт зазначає, що на протязі 2014 року він, на виконаня покладеного на нього обов"язку та виходячи зі свого матеріального стану, перераховував на утримання дитини 500 грн. на місяць, що підтверджується квитанціями. Апелянт наголошує, що визначена судом першої інстанції сума аліментів в 1500 грн. на місяць, а з врахування індексу інфляції, який склав на початок 2015 року майже 10%, ця сума становить вже більше 1600 грн. на місяць, не відповідає матеріальному становищу відповідача у справі. Апелянт зазначає, що чинне законодавство визначає порядок нарахування органами державної виконавчої служби аліментів в частині від заробітку (доходу) для непрацюючих осіб, виходячи з статистичного показника середнього заробітку по області. Так, станом на 27.10.2014 рік, у зв"язку з розірванням шлюбу, відповідач частину майна (товару), що використовувалось у підприємницькій діяльності передав позивачу, розрахувався з кредиторами та у зв"язку з відсутністю обігових коштів, складною економічною ситуацією прийняв рішення про припинення підприємницької діяльності. На час розгляду справи судом першої інстанції, а саме 27.10.2014 року, згідно з повідомленням від 18.09.2014 року відповідач втратив статус фізичної особи-підприємця, доходів від підприємницької діяльності не отримує.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 18.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вирішено питання про судові витрати шляхом стягнення з ОСОБА_6 в користь держави 243 грн. 60 коп..

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційний суд відхилити скаргу та залишити рішення суду без змін, вважаючи, що місцевий суд постановив його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 від шлюбу з ОСОБА_6 має сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає з ОСОБА_5 та знаходиться на її утриманні (а.с.2, 6).

З червня 2014 року відповідач ОСОБА_6 проживає окремо і не надає позивачці ОСОБА_5 матеріальної допомоги на утримання дитини.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував матеріальне становище позивача, яка щомісячно отримує заробіток від роботи реалізатором на ринку в розмірі 1500 грн. та матеріальне становище відповідача, який є фізичною особою-підприємцем.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та положенням цивільного законодавства.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з нормами статі 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами статі 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд врахував матеріальне становище сторін і прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 саме в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., оскільки відповідно до положень статті 184 Сімейного кодексу України підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є саме відсутність у платника аліментів регулярного заробітку.

Такий висновок підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд не може взяти до уваги повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 18 вересня 2014 року, приєднаного до справи в засіданні апеляційного суду, оскільки предметом судового розгляду в суді першої інстанції даний доказ не був в силу ненадання відповідачем ОСОБА_6, який належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, однак за викликом суду не з"являвся.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не ухиляється від надання матеріальної підтримки своєму сину ОСОБА_7, про що приєднав до скарги копії квитанцій про сплату щомісячно по 500 грн. в рахунок аліментів за вересень, жовтень, листопад і грудень 2014 року; що присуджена сума аліментів не відповідає його майновому стану і є завелика та що він з 18 вересня 2014 року, тобто до ухвалення судом оскаржуваного ним рішення, втратив статус фізичної особи-підприємця і доходів від підприємницької діяльності не отримує - не можуть бути підставою для скасування судового рішення і правильності вирішення спору місцевим судом не спростовують.

Оцінюючи наведене в сукупності, апеляційний суд вважає, що місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: