Справа №702/1282/15-ц
Провадження №2/702/445/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді : Бурлаки М.В.

із секретарем с/з: Шмунь Л.І.

представника позивача: Трипака В.М.

відповідачів: ОСОБА_3,ОСОБА_4

представника відповідачаОСОБА_6.: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастирище цивільну справу за позовом ФГ «Миколай-1» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та стягнення збитків (упущеної вигоди) -

в с т а н о в и в :

Позивач 23.09.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та стягнення збитків (упущеної вигоди).

Підставами своїх вимог вважає те, що 22.03.2007 року ФГ "Миколай - 1" (орендар) з одної строни та ОСОБА_3 (орендодавець) з іншої сторони на 10 років було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,5 га яка знаходиться у с. Петрівка Монастирищенського районну Черкаської області.

22.03.2007 року між ФГ "Миколай - 1" та ОСОБА_4 на 10 років було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,55 га яка знаходиться у с. Петрівка Монастирищенського районну Черкаської області.

Весною 2014 року ОСОБА_6 у змові з орендодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, почав сіяти сою на земельних ділянках, які ФГ "Миколай - 1" орендує, при цьому не попередивши про це ФГ "Миколай - 1". Почати посів сої ФГ "Миколай - 1" невдалося через перешкоджання ОСОБА_6

30.05.2014 року ФГ "Миколай - 1" звернулося до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області зі скаргою щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ФГ "Вікторія", зокрема дій ОСОБА_6

26.06.2014 року Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області повідомила, що на виконання ст.6 ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю)" у сфері господарської діяльності" в разі надходжень звернень (заяв) про можливі порушення вимог земельного законодавства Держсільгосінспекцією в Черкаській області направляються, для отримання згоди, на проведення позапланових перевірок. Даної згоди Держсільгосінспекцією в Черкаській області - не отримало.

25.09.2014 року ФГ "Миколай - 1" зверталося з даного питання до голови Монастирищенської райдержадміністрації, але це нічого не дало.

року ОСОБА_6 у змові з орендодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почав збирати на даних земельних ділянка врожай сої про що він - гр. ОСОБА_2 - голова ФГ "Миколай - 1" повідомив у міліцію. У висновку перевірки за матеріалами журналу ЄО № 1975 від 11.10.2014 року повідомлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, вбачаються цивільно правові відносини.

Сам факт того, що земельні ділянки (паї) були засіяні підтверджують ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у поясненні міліції.

Також, факт посіву сої на паях ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які орендуються ФГ "Миколай - 1" весною 2014 року посіяно та осіню 2014 року - зібрано ОСОБА_6 та знову посіяно восени 2014 року - пшеницю, підтверджується довідкою виконавчого комітету Петрівської сільської ради від 10.08.2015 року.

Даними діями гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 нанесені збитки ФГ "Миколай - 1" у вигляді упущеної вигоди у 2014 році у розмірі - 98 945 грн.

Середня врожайність сої по Монастирищенському районні у 2014 році склала 25,7 ц/га, відповідно довідки Головного управління статистики у Черкаській області.

Середня ціна сої по Монастирищенському районні у 2014 році склала -5 600 грн. за 1 тонну, відповідно довідки СТОВ "Торговий дім "Монастирище- АГРО".

Відповідно:

5 га х 25,7 ц. = 128,5 центнера;

10 центнерів = 1 тонна; 128,5 центнера/10 = 12,85 тонн;

тонн х 5 600 грн. = 71 960 грн.

Станом на 13.02.2015 року врожай сої зібраної у 2014 році можна було продати по ціні 7 700 грн. за тонну, тобто сума збитків на 13.02.2015 року склала - 98 945 грн.(тонн х 7 700 грн. = 98 945 грн.)

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «г» ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України, встановлено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Крім того, у відповідності до ст.24 ЗУ "Про оренду землі", орендодавець зобов'язаний: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно ст.27 ЗУ "Про оренду землі", орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно ст.28 ЗУ "Про оренду землі", орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.З ст.623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Просить зобов'язати гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою (паю) площею 2,55 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 за адресою с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області.

Зобов'язати гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою (паю) площею 2,55 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 за адресою с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області.

Стягнути з відповідачів: гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 збитки (упущена вигода) на користь позивача ФГ "Миколай - 1" - 98 945 грн.

Стягнути з відповідача гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь позивача ФГ "Миколай - 1" понесені витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 4 870 грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь позивача ФГ "Миколай - 1" судові витрати.

Під час судового слухання справи представник позивача з'явився, позов підтримав повністю, просить його задовільнити. Крім того, пояснив суду, що факт перешкоджання у користуванні орендованими земельними ділянками безпосередньо ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердити нічим не може, оскільки такі факти ніяким чином не фіксувались. Наявність посівного матеріалу у виді сої, затрати на збереження, закупку гербіцидів, затрати на адвоката підтвердити нічим не може. Орендовані ним земельні ділянки у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оточені земельними ділянками, які орендує ФГ «Вікторія»

Під час проведення судового слухання справи представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 позов не визнав та пояснив суду, що: позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, як фізичної особи. ОСОБА_6, як фізична особа, не може бути відповідачем у даній справі, оскільки земельні ділянки, які межують з земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, орендуються ФГ «Вікторія», тому позов, якщо позивач вважає, що його права порушені, може пред»являтись тільки до ФГ «Вікторія», яке є юридичною особою і може нести відповідальність за порушені права позивача, якщо такі є.

Крім того, вважає, що відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто обов'язок доказування лежить на сторонах. Позивач не надав суду будь-яких доказів того, що ОСОБА_6, як фізична особа, є належним відповідачем у справі, тому просить відмовити позивачу у задоволенні його вимог, пред»явлених його довірителю, як фізичній особі.

Під час проведення судового слухання справи відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судові засідання не з'явилися, надали суду письмові заперечення, в яких позов не визнають у повному обсязі, та зазначили, що:

Позивач просить стягнути з нас, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 збитки (упущену вигоду) на свою користь в розмірі 98 945,00 грн. Як розрахунок позову надано дані про середню врожайність та середню вартість сої у 2014 році.

Проте, Позивачем не надано суду жодних доказів стосовно того, що ним було витрачено кошти по придбаню насіння сої, по обробітку земельної ділянки (оранка, культивація, внесення добрив тощо), доказів того, що насіння сої, придбане ним для посіву, прийшло в непридатний стан, підтвердження понесених витрат по зберіганню сої 13.02.2015 року, адже відповідно до розрахунку позову, саме 13.02.2015 року урожай сої 2014 року можна було продати по ціні 7 700,00 грн. за 1 т.

Згідно тексту договорів оренди, укладених 22.03.2007 року між Позивачем, ФГ «Миколай -1» та нами, а саме п.24 - Орендар має право на відшкодування збитків заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобов»язань, передбачених договором. Збитками вважаютья:

фактичні витрати, яких орендар зазнав у зв»язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен був здійснити для відновлення свого порушеного права.;

- доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

- п.25 договору «Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

За таких обставин вважають, що розрахунок збитків, наведений у позовній заяві, є абстрактним. Позивач жодним належним доказом не доводить суду, що він міг і повинен був отримати саме такі доходи і лише їх дії стали причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток і саме в такому розмірі.

Щодо вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вважають її також не обгрунтованою. Позивач не навів суду жодних об»єктивних підтверджень про те, що вони особисто чинять перешкоди щодо доступу до орендованих земельних ділянок. До їх земельних ділянок проїзд можливий лише через сусідні земельні ділянки. Якщо у позивача виникають проблеми доступу до їх земельних ділянок, то він має вирішувати це питання з власниками (орендарями) земельних ділянок, які межують з ними.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та керуючись ст.22 Цивільного кодексу України, п.24, 25 Договору оренди землі від 22.03.2007 року; ст.ст. 60, 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України, просять у задоволенні позовних ФГ «Миколай-1» відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення і виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто, обов'язок доказування лежить на сторонах. Докази не можуть грунтуватись на припущеннях.

Щодо позовних вимог пред»явлених до відповідача ОСОБА_6:

З наданої відділом Держкомзему у Монастирищенському районі відповіді з планом розташування земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка надана на запит суду, вбачається, що з однієї сторони із земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які орендує ФГ «Микола-1», межують земельні ділянки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 З іншої сторони вказані земельні ділянки межують з присадибними земельними ділянками жителів села Петрівка.

З наданих представником відповідача ОСОБА_6 договорів оренди земельних ділянок ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 вбачається, що вказані земельні ділянки орендуються ФГ «Вікторія», а не ОСОБА_6, як фізичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, аналіз даної норми Закону свідчить про те, що суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем, або залучити до розгляду справи іншу особу в якості співвідповідача тільки за заявою позивача. Суд позбавлений права за власною ініціативою замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до розгляду справи іншу особу в якості співвідповідача.

Представник позивача ФГ «Миколай-1» не скористався своїм правом та не звернувся до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Пред»явлення позову до неналежного відповідача є безумовного підставою для відмови у позові до тієї особи, до якої пред»явлено позов, тому суд робить висновок про те, що, оскільки ОСОБА_6 є фізичною особою, яка не має відношення до укладених договорів оренди земельних ділянок з ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, то він не може бути належним відповідачем у справі і відповідати як за усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками, так і за стягнення збитків (упущеної вигоди), а позивачем у справі не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками та стягнення збитків (упущеної вигоди) ОСОБА_6, як фізичною особою.

Щодо позовних вимог про стягнення (упущеної вигоди) з ОСОБА_3 та ОСОБА_4:

Дійсно, відповідно до ст.28 ЗУ "Про оренду землі" та п.24 Договорів оренди землі, укладених між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобов»язань, передбачених Законом або цим договором.

Збитками вважаються:

фактичні втрати, які орендар зазнав у зв»язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права.

Доходи, які орендар міг би реально отримати в разі неналежного виконання орендодавцем умов договору.

Разом з тим, п. 25 договорів оренди землі, укладених між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чітко визначає, що єдиною підставою відшкодування збитків (упущеної вигоди) та їх розмір визначається тільки на підставі документально підтверджених даних.

Позивач не надав суду жодного документального підтвердження на обгрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення збитків (упущеної вигоди), а тому суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення збитків (упущеної вигоди) задоволенню не підлягає.

Ця позиція повністю узгоджується із судовою практикою, а саме постановою ВГСУ від 11 червня 2014 року у справі № 5023/4983/12, яка вказує на те що:

Відповідно до приписів статті 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора (позивача) обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем не було порушено його прав.

Таким чином, позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

За вказаних обставин наведені розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками:

З договорів, укладених 22 березня 2007 року, які зареєстровані відповідним чином 16 травня 2007 року у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» строком на 10 років між ФГ «Миколай-1» з однієї сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іншої сторони, вбачається, що ФГ «Миколай-1» є законним землекористувачем земельних ділянок, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада Міністрів АРК, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Стаття 186 Земельного кодексу України передбачає порядок виготовлення та погодження технічної документації про встановлення меж земельних ділянок в натурі.

На підставі положень статті 186 ЗК України Державним Комітетом України із земельних ресурсів видано наказ № 376 від 18.05.2010 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», відповідно до якого:

2.1. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 Земельного кодексу України ( 2768-14 ): технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж

земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками;

3.13. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

3.15. Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

3.16. Фінансування робіт із встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом.

3.17. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Стаття 103 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав за землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охороні земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозміни, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Таким чином, аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду право зробити висновок про те, що власники або землекористувачі земельних ділянок повинні дотримуватись принципів добросусідства та нести спільні витрати по облаштуванню меж земельних ділянок та під»їздних доріг до земельних ділянок, які знаходяться у власності або у земелкористуванні певних осіб.

З відповіді Монастирищенського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» вбачається, що ФГ «Вікторія» зверталось з заявою про виготовлення документації для облаштування заїздів до суміжних земельних ділянок, але документація не була виготовлена з причин, які не залежали від ФГ «Вікторія». В той же час, позивач, як землекористувач земельними ділянками відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не надав суду жодних доказів про те, що він намагався будь-яким чином вирішити питання про облаштування заїздів через земельні ділянки, які орендує ФГ «Вікторія», до земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На підставі викладеного суд робить висновок, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за даних обставин ніяким чином не перешкоджають позивачу у користуванні їхніми земельними ділянками, оскільки саме позивач не прийняв жодних мір для облаштування доріг до орендованих ним земельних ділянок і не прийняв жодних мір для узгодження питань про можливий обмін земельними ділянками, їх використання, тощо.

Суд вважає, що без облаштування заїздів до орендованих позивачем земельних ділянок, які належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4, неможливе їх використання позивачем, оскільки проїзд по земельних ділянках, які межують з земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, може призвести до їх пошкодження, втрати родючості, тощо, чим буде порушено одне з основних правил правосуддя, яке полягає в тому, що не можна захисти одне право за рахунок порушення іншого права.

Оскільки суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, то і не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись смт. 22 ЦК України, ст.28 ЗУ "Про оренду землі" та п.24, 25 Договорів оренди землі між ФГ «Миколай-1» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ст.ст. 103, 186 ЗК України, наказом № 376 від 18.05.2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» виданим Державним Комітетом України із земельних ресурсів, ст. 26 ЗУ «Про землеустрій», ст.ст. 3,5,6,7,8,10,11,14, 88, 158-159, 213-215, 169, 224-228 291-292, 294-296, 367 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В задоволені позову ФГ «Миколай-1» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та стягнення збитків (упущеної вигоди) відмовити повністю.

Повний текс судового рішення виготовлено 18 грудня 2015 року.

Суддя М.В. Бурлака