РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2015 року Франківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Гулієвої М.І.

при секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу в сумі 120000,00 грн. за договором позики , посилаючись на те, що він та ОСОБА_2 уклали між собою договір позики ( безвідсотковий) коштів від 11.08.2014 р.на суму 120000,00 грн., згідно укладеного договору відповідач зобов"язувався повернути кошти до 11.02.2015 року. Однак, на його неодноразові звернення щодо погашення боргу відповідач не реагує, тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 120000,00 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення,просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно позичив гроші, однак зараз перебуває у важкому матеріальному становищі та немає можливості виконати свої зобов"язання.

Заслухавши пояснення сторін,перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, згідно договору позики грошових коштів від 11.08.2014 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач передав відповідачу, а відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність гроші в сумі 120000,00 грн.

Відповідно до п.2.1. договору позики, строк надання позики позичальнику становить 6 місяців з моменту реальної передачі всієї грошової суми. Як вбачається з розписки позивач ОСОБА_1.11.08.14р. передав гроші ОСОБА_2 в сумі 120000,00 грн.

Однак, у вказані в Договорі позики терміни відповідач борги не повернув.

Як вбачається із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, утакій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 60 ЦПК України передбачено,що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.доказуванню підлягають ті обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Крім того,як вбачається з правового висновку Верховного суду України у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору,але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 1200 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 120000 грн. заборгованості за договором позики та 1200 грн. сплаченого судового збору,а всього 121 200(сто двадцять одну тисячу двісті) грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва