Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2015 Справа №607/13639/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря Субчак Г.Я.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

позивача-відповідача ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року він сплачує аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи складну економічну ситуацію в Україні, існує великий рівень безробіття, а тому позивач не може знайти роботу. Також, він не працює з поважних причин і не отримує жодних доходів у зв'язку з тим, що доглядає важкохворого батька похилого віку та являється його опікуном. Крім цього, мати позивача ОСОБА_6 також потребує стороннього догляду у зв'язку із численними хворобами. Матеріальний стан ОСОБА_1, як платника аліментів, змінився, а тому він не має можливості сплачувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. та просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього в користь колишньої дружини ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі з 800 грн. до 400 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

В свою чергу, ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з моменту винесення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення від 28 травня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, у відповідача-позивача значно погіршилось матеріальне становище, що не дає їй можливості забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Матеріальне становище значно погіршилося через втрату ОСОБА_3 роботи, несплату аліментів ОСОБА_1, необхідністю утримувати неповнолітню дитину, яка досягла шкільного віку, має хронічні захворювання та непрацездатну матір пенсійного віку. З вересня 2014 спільна дочка сторін ОСОБА_5 стала школяркою, що тягне постійні додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з відвідуванням школи, необхідністю забезпечити її школярським приладдям, підручниками, одягом, шкільним харчуванням, речами, необхідними для фізичного, розумного, морального та соціального розвитку дитини. Через постійне недоїдання, стреси у дочки погіршився стан здоров'я, з'явилися хронічні захворювання. З врахуванням наведеного відповідач-позивач просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 в її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 800 грн. до 1 300 грн. щомісячно; виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року відкликати; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 935,00 грн. додаткових витрат (половина від понесених витрат у зв'язку із навчанням дитини) одноразово та 7 500,00 грн. (половина від необхідної суми для санаторно-курортного лікування) додаткових витрат щорічно до покращення діагнозу здоров'я дитини, починаючи з 2015 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 913,75 грн. пені за прострочення сплати аліментів та 2 851,12 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, вказані у позовній заяві, та просили їх задовольнити в повному обсязі, покликаючись на те, що матеріальний стан ОСОБА_1 погіршився. Зустрічний позов визнали частково, в частині вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В задоволенні решти позовних вимог просили відмовити у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечили. Зустрічний позов підтримали, просили суд задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступне.

З 09 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в подружжя народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження, видане 13 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2011 року (справа №2-3580/11) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року (справа №607/7575/14-ц) стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44572002 від 01 вересня 2014 року, виданої державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, слідує, що за виконавчим листом №607/7575/14-ц, виданим 28 травня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом, відкрито виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_3 про примусове виконання від 01 вересня 2015 року.

В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги: стан здоров'я і матеріальне положення дитини; стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; інші обставини, які мають значення (ст.182 СК України).

Відповідно до змісту ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача-відповідача ОСОБА_1, останній на час звернення з позовом до суду офіційно не працевлаштований.

Згідно листа ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області №12789/К/1100 від 30 липня 2015 року, інформації про джерела та суми виплачених доходів ОСОБА_1, за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2015 року, немає.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 травня 1975 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, слідує, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

Відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області (справа №2-о/441/3/2015) від 04 червня 2015 року ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, визнаний недієздатним. ОСОБА_1 призначено опікуном останнього.

Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №175 від 16 липня 2015 року ОСОБА_10, 1940 року народження, призначено опікуна його сина ОСОБА_1, 1975 року народження.

Як вбачається із оглянутої в судовому засіданні медичної картки матері позивача-відповідача, 27 травня 2014 року сімейним лікарем ОСОБА_11 зроблено запис про те, що ОСОБА_6 страждає на ішемічну хворобу серця, стабільну стенокардію, ФК ІІІ, атеросклеротичний кардіосклероз, ХНК ІІ-а, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, дизциркулярна енсефалопатія ІІ ступеня, остеоартроз великих судин, ФНС ІІ ступеня, остеопороз. За станом здоров'я потребує стороннього догляду.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан ОСОБА_1 змінився: він являється опікуном свого батька ОСОБА_10, який визнаний судом недієздатним; доглядає за непрацездатною матір'ю пенсійного віку ОСОБА_6, оскільки остання хворіє та потребує стороннього догляду.

На вказані обставини позивач-відповідач покликався при вирішенні судом спору про стягнення аліментів, однак суд не взяв їх до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 не надав та в судовому засіданні їх не було здобуто.

З урахування наведеного, суд, проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача-відповідача на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Як вбачається із довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1202 від 02 вересня 2015 року, виданої ТзОВ «Коменерго Тернопіль 3», ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2. Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_7 - донька, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_13 - мати, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до довідки №169 від 08 вересня 2015 року, виданої Тернопільською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_7 дійсно навчається у 2-Г класі вказаної школи.

Із довідки, виданої 03 вересня 2015 року Поліклінічним відділом Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, слідує, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: дисфункція жовчного міхура, рецидивуючі ГРВ, міатомічний синдром, аденоїди ІІ ступеня, порушення постави вальгусні стопи, потребує лікування у стоматолога-ортодонта з приводу неправильного формування прикусу. Дитина потребує санаторно-курортного лікування, збалансованого харчування (овочі, фрукти, м'ясо, вітамінотерапія). Вказане також підтверджується довідками лікаря імунолога від 14 травня 2013 року, 27 лютого 2014 року, 03 вересня 2015 року №785, випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 27 липня 2015 року, довідкою лікаря невролога від 14 травня 2013 року.

Як вбачається із довідок, виданих 11 березня 2015 року та 04 серпня 2015 року Тернопільським МРЦЗ Державного центру зайнятості, в період з 28 листопада 2014 року по 01 липня 2015 року ОСОБА_3 була зареєстрована як безробітна в Тернопільському МРЦЗ.

Довідкою про доходи №137 від 04 вересня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_3 працює у ТОВ «МВ СТЕЛЛАР» на посаді бухгалтера. Сума її доходу за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 3242,39 грн.

Із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, слідує, що станом на 31 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7 становить 9925,00 грн.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи зустрічний позов в частині зміни (збільшення розміру) аліментів, ОСОБА_3 посилається на те, що її матеріальне становище значно погіршилося через втрату роботи, несплату аліментів ОСОБА_1, необхідністю утримувати неповнолітню дитину, яка досягла шкільного віку, має хронічні захворювання та непрацездатну матір пенсійного віку. Однак такі доводи суперечать фактичним обставинам справи, адже в судовому засіданні встановлено, що відповідач-позивач працює у ТОВ «МВ СТЕЛЛАР» на посаді бухгалтера, де отримує заробітну плату. Несплата аліментів та необхідність утримувати дитину, яка навчається у школі, не є погіршенням матеріального стану одержувача аліментів, оскільки законодавець передбачив можливість стягнення з їх платника неустойки (пені) за кожен день прострочення сплати аліментів. Перебування на утриманні непрацездатної матері пенсійного віку, якщо припустити, що матір'ю ОСОБА_3 є ОСОБА_13, не заслуговує на увагу, оскільки згідно представленого суду пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 від 08 червня 2006 року, остання на час прийняття судом рішення про стягнення аліментів була непрацездатною в силу того, що досягла пенсійного віку.

Згідно з вимогами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Підстави стягнення додаткових витрат на дитину, зазначені ОСОБА_3 в її позові, в світлі положень ст.185 СК України не є достатніми для висновку про обумовленість цих витрат особливими обставинами та задоволення в зв'язку з цим позовних вимог. Окрім того, відповідачем-позивачем не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження понесених ОСОБА_3 додаткових витрат (2 935,00 грн. - половина від понесених витрат у зв'язку із навчанням дитини), як і відсутній належний розрахунок та обґрунтування необхідності майбутніх витрат (7 500,00 грн. - половина від необхідної суми для санаторно-курортного лікування).

Виходячи з наведеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 в частині вимог про зміну (збільшення) розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, а тому відмовляє в цій частині позову, що виключає відкликання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року.

Щодо решти зустрічних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому необхідно враховувати, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, суд вважає, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), передбачене ст.196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

Суд погоджується із розрахунком пені по аліментах, який складено ОСОБА_3 на суму 2 913,75 грн.

Наданий розрахунок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 11 вересня 2013 року по справ №6-81цс13, в якій зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За вказаних вище обставин, суд вважає доведеним факт виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за просторочення сплати аліментів на загальну суму 2 913,75 грн. є підставними та підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь відповідача-позивача 2 851,12 грн. інфляційних втрат суд відмовляє, мотивуючи свої висновки наступним.

Стаття 625 ЦПК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. До правовідносин, які склалися між сторонами та виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме cт.196 СК України, а не cт.625 ЦК України.

Суд застосував до виниклих між сторонами правовідносин ст.196 СК України та стягнув в користь позивача 2 913,75 грн. неустойки (пені) за просторочення сплати аліментів, а тому вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення суми втрат від інфляції є такими, що суперечать положенням закону.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача-позивача ОСОБА_3 в користь позивача-відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 243,60 грн. судового збору, а з позивача-відповідача ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 слід стягнути 487,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 61, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 2913 (дві тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська