19.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/1463/15-ц
Справа № 2/205/1160/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, третя особа: Дніпропетровська міська рада про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27 лютого 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1, третя особа: Дніпропетровська міська рада про виселення (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться в державному житловому фонді балансоутримувачем якого є КП «ЖЕП №22» ДМР. Квартира не приватизована. ОСОБА_1 проживає в даній квартирі після смерті батька ОСОБА_2, без законних на те підстав.

Відповідач має право користування іншим житловим приміщенням, а саме: квартирою №101 в буд. №70 по вул.. Юних Ленінців у м. Дніпропетровську.

Позивач зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні права користування квартирою № 25 в буд. № 7-а по вул.. Волинській у м. Дніпропетровську.

Таким чином, позивач зазначає, що ОСОБА_1 безпідставно займає квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із чим, вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просив суд, виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В судове засідання представник позивача, діючий на підставі довіреності ОСОБА_3,не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.50).

Відповідач та його представник за довіреністю, в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання, про що свідчать письмова розписка та поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с.45,49). Про причини своєї неявки та неявки свого представника не повідомляв. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавав.

Третя особа - Дніпропетровська міська рада, в особі свого представника в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за відсутністю свого представника до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

За змістом п.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

В ході судового розгляду встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 був зареєстрованим та проживав ОСОБА_4 з 06.03.2001 року по 18.11.2008 року (виписаний у зв'язку зі смертю) (а.с.7,10).

Квартира АДРЕСА_3 знаходиться в комунальній власності, балансоутримвачем якої є КП ЖРЕП Ленінського району. Ордер на квартиру відсутній (а.с.54).

Встановлено, що в період часу з березня 2012 року по листопад 2013 року ОСОБА_1 звертався до Ленінського районного суду із позовами про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності, та про визнання права користування квартирою №25 в буд.№7-а по вул.. Волинській у м. Дніпропетровську.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Ленінської районної ради у м. Дніпропетровську, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №22, Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_5 про визнання права користування квартирою, відмовлено (а.с.51-52), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року (а.с.53).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2013 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Ленінська районна рада у м. Дніпропетровську, КП «ДМБТІ» ДОР про визнання права власності на квартиру було відмовлено, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2013 року залишено без змін (а.с. 56-57).

Із вищевказаних рішень, вбачається, що на підставі розпорядження виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради за №70-р від 22.02.2001 року, згідно листа адміністрації Дніпропетровської виправної колонії №89 №2-1188 від 10 лютого 2001 року ОСОБА_2, як працівнику зазначеної колонії, було дозволено тимчасове мешкання та прописка разом з родиною в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3.

06 березня 2001 року ОСОБА_2І зареєструвався у спірній квартирі разом із дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_1, які зареєстровані були за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Юних Ленінців, буд .№10, кв. №101. Ордер на спірну квартиру не видавався.

22 вересня 2008 року ОСОБА_2 помер.

За ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач починаючи з 16 серпня 2005 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, буд .№10, кв. №101, тобто має житло для проживання (з.а.с.6).

Згідно ч.2 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

За ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з

підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

У відповідності до ч.3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, третя особа: Дніпропетровська міська рада про виселення, є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, у звязку із чим, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись Житловим кодексом Української РСР,ст.ст. 11, 14-16, 316, 317 ЦК України,ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 197, 209, 212, 213-215, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, третя особа: Дніпропетровська міська рада про виселення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн.. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула