Справа №610/1619/15-ц
Провадження №2/610/584/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Муленко Л.М.,

за участю секретаря Кравченко М.Ю.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок (літ. «А-1»), загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, померлої 10.03.2002 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала їй зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, а також все своє майно, яке належатиме їй на день смерті.

13.05.2015 року Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_2

У звязку з тим, що документ, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, не зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації, Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області їй було відмовлено в оформленні спадщини на це спадкове майно та запропоновано звернутися до суду.

На підтвердження того, що ОСОБА_2 належав вказаний будинок, позивач заначає наступне. Дошлюбне прізвище ОСОБА_2 «Зубенко». Її дата народження 07.10.1922 року. Батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 садибну ділянку з житловим будинком, 1910 року побудови, розташований у Харківській губернії, Ізюмського уїзду, Гусарівської волості, у четвертому Вільхуватському сільському товаристві. На той час назви вулиць в селі не було, у теперішній час адреса місцезнаходження будинку: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область. ОСОБА_2 мешкала у вказаному будинку все життя. Дітей у неї не було. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 вона мешкала сама, а позивач доглядала за нею. Після смерті ОСОБА_2 позивач фактично вступила в управління будинком, проживає у ньому, підтримує його в належному стані.

У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача також до суду не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, беручі до уваги визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав:

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підставою звернення позивача до суду стали захист її невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами.

Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 12.02.2000 року виконавчим комітетом Морозівської сільської Ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області за реєстром №4, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Вільхуватка Балаклійського району Харківської області, а також все належне їй на день смерті майно (а.с.10).

10.03.2002 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ВЛ №329563, виданого 12.03.2002 року Морозівською сільською радою Балаклійського району Харківської області (а.с.9).

З відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області №1018/01-16 від 28.05.2015 року на запит суду вбачається, що після смерті ОСОБА_2 10.08.2002 року із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 12.02.2000 року виконавчим комітетом Морозівської сільської Ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області за реєстром №4, звернулась ОСОБА_1 (а.с.40, 41).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2015 року за реєстровим №1-262, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2, померлої 10.03.2002 року, є ОСОБА_1 Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоноармієць» с.Морозівка Балаклійського району Харківської області розміром 5.98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.14).

Відповідно до довідки Балаклійського бюро технічної інвентаризації від 24.03.2015 року №159, за даними архівних матеріалів Балаклійського БТІ станом на 19.03.2015 року не зареєстровано право власності на житловий будинок (літ. «А-1»), розташований за адресою: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область, загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а саме: літня кухня (літ. «Б»), паркан (№1), колонка (№2) (а.с.15).

Згідно технічного паспорту, виготовленого 19.03.2015 року Балаклійським бюро технічної інвентаризації, вказаний житловий будинок (літ. «А-1») побудований у 1910 році, літня кухня (літ. «Б») - у 1950 році, колонка (№2) у 1980 році, паркан (№1) у 1989 році (а.с.20-24).

Як вбачається з відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області №681/02-14 від 03.04.2015 року, оскільки документ, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, не зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації, неможливо оформити спадщину на житловий будинок, тому позивачу запропоновано звернутися до суду (а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АГ №1372325, виданого 25.12.1969 року Райбюро ЗАГС у м.Балаклія Харківської області, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 «Зубенко». Її дата народження 07.10.1922 року. Батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до копії головної виписі з кріпосної Харківського Нотаріального Архіву книги по Ізюмському уїзду за 1913 рік ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 садибну ділянку, розташовану у Харківській губернії, Ізюмського уїзду, Гусарівської волості, у четвертому Вільхуватському сільському товаристві (а.с.26 зворот, 26-А).

Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_2 на день своє смерті дійсно була зареєстрована та проживала одна за адресою: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область (а.с.13); земельна ділянка в розмірі 0,19 га, яка знаходиться за адресою: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область, була в користуванні ОСОБА_2 (а.с.11); земельна ділянка в розмірі 0,19 га, на якій розташований житловий будинок за адресою: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область, не приватизована (а.с.12).

За змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України, застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідач позов визнав.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 392, 1218, ч.1 ст.1223, ст.ст.1268, 1269, пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок (літ. «А-1»), загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: літня кухня (літ. «Б»), паркан (№1), колонка (№2), розташований за адресою: вул.Шкільна, 63, с.Вільхуватка, Балаклійський район, Харківська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Муленко