Справа №2/489/123/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради та скасування свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 р. ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління, яким просила визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради №39/62 від 25 квітня 2014 р. в частині надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 884 кв.м. під обслуговування та будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також скасувати про право власності відповідачки на дану земельну ділянку.

Позов обґрунтований тим, що даним рішенням міської ради відповідачці надано у власність земельну ділянку до якої включено земельну ділянку площею 336 кв.м., виділену під обслуговування належного їй житлового будинку по АДРЕСА_1, чим порушено її право власності, оскільки відповідачка руйнує належний їй житловий будинок та паркан.

Ухвалою суду від 07 травня 2015 р. позовні вимоги до державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління були залишені без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України

В судовому засіданні позивачка з представником позов підтримала.

Відповідачка з представниками проти задоволення позову заперечувала.

Представник Миколаївської міської ради проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, встановив наступні обставини.

Судовими рішеннями щодо сторін у справі встановлені обставини, що не потребують доказування в цій справі згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2014 р. у справі №2/489/315/14, яке набрало законної сили (а.с.4,5, 166, 167) за позивачкою було визнано право власності в цілому на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. та після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Цей будинок первісно батьку позивачки на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 1979 р.

Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_4 щодо наведеного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2014 р. було закрито, але апеляційний суд в ухвалі від 13 березня 2015 р. встановив, що ОСОБА_4 купила за договором від 13 грудня 2012 р. у ОСОБА_7 житловий будинок №24 по АДРЕСА_1, який розташований на суміжній земельній ділянці з земельною ділянкою 24/1.

В п.1.4. вказаного договору купівлі-продажу вказано що документів, що б підтверджували право власності на земельну ділянку площею 884 кв.м., на якій розташоване майно, що відчужується, не зареєстровано.

11 липня 2007 р. ОСОБА_7 виготовила технічний паспорт відповідно до якого належний їй житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 875 кв.м., з яких 354 кв.м. є самозахопленими за рахунок приєднання ділянки АДРЕСА_1.

Але перед укладанням договору купівлі-продажу ОСОБА_7 замовила новий технічний паспорт який було виготовлено 08 грудня 2012 р. в якому були відсутні відомості про самозахоплення суміжної земельної ділянки.

В подальшому ОСОБА_4 виготовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 20 листопада 2013 р., який було затверджено оспорюваним в частині рішенням Миколаївської міської ради від 25 квітня 2014 р. та їй було виділено у власність земельну ділянку площею 884 кв.м.

19 травня 2014 р. на ім'я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Крім того, встановлено, що відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради №943 від 30 вересня 1972 р. внаслідок розподілу домоволодіння №24 по вул. Гончарова, яке розташоване на земельній ділянці площею 914 кв.м., за утвореним домоволодінням за №24/1 виділено 354 кв.м. земельної ділянки, а за домоволодінням №24 залишено 560 кв.м.

Також рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 липня 2014 р. було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2010 р., яким було задоволено позов ОСОБА_7 до Миколаївської міської ради про припинення права власності ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та ухвалено нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_7 було відмовлено

Крім того із письмових доказів в даній справі вбачається, що право власності ОСОБА_1 на успадкований нею житловий будинок по АДРЕСА_1 не припинено.

Рішення Миколаївської міської ради №39/62 від 25 квітня 2014 р. було прийнято в частині надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 884 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Свідоцтво видане 19 травня 2014 р. ОСОБА_4 про право власності на земельну ділянку площею 0,0884 га. в АДРЕСА_1 із цільовим призначенням будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), індексний номер НОМЕР_1 та оформлене реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області.

Отже, суд вважає доведеним, що присадибна ділянка житлового будинку по АДРЕСА_1, офіційно виділена під його обслуговування, незаконно вибула із користування власників цього будинку на підставі оспорюваного рішення Миколаївської міської ради від 25 квітня 2014 р. за №39/62, що призвело до ущемлення прав позивачки, що має наслідок відповідно до ст.393 ЦК України визнання рішення міскради №39/62 від 25 квітня 2014 р. незаконним та його скасування.

Як правовстановлюючий документ похідного характеру від визнаного в частині незаконним та скасованого рішення Миколаївської міської ради від 25 квітня 2014 р. за №39/62, підлягає скасуванню й свідоцтво відповідачки про право власності від 19 травня 2014 р..

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути по 121,80 грн. судового збору з кожного.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради №39/62 від 25 квітня 2014 р. в частині надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 884 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Скасувати свідоцтво НОМЕР_1, оформлене реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 19 травня 2014 р., про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0884 га. в АДРЕСА_1, яка має цільове призначення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький