АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Справа №753/19982/14-ц Справа №756/13741/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3692/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Волошиної В.М.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: заявника - ОСОБА_3

представника заявника - ОСОБА_4

представника заінтересованої особи - Солдатенко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначав, що він з 1989 року проживав разом з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла. Встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 не менше як 5 років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину відповідно до ст..1264 ЦК України.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено та встановлено факт проживання однією сім»єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, без реєстрації шлюбу з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Київська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначав, що заявником не надано доказів про факт звернення до нотаріальної контори та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Крім того, оскільки Київською міською радою оспорюється право заявника , який претендує на квартиру АДРЕСА_1, вбачається, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право цивільне. Також, на думку апелянта, заявником не доведені обставини, на якій останній посилався в обґрунтування своїх вимог, а покази свідків, на яких ґрунтується рішення суду, не підтверджують наявність між заявником та ОСОБА_6 взаємних прав і обов'язків, ведення спільного бюджету, облаштування та ведення сімейного побуту, що передбачає поняття «сім'я».

В судовому засіданні представник Київської міської ради Солдатенко Л.М. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд виходив із доведеності вимог ОСОБА_3

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 1995 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, піклувалися один про одного. До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі показів свідків, письмових доказів, що є у справі, зокрема, фотокарток, видаткової накладної, що підтверджує витрати ОСОБА_3 пов'язані з організацією поховання ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_3 у перод з 1995 року у зареєстрованому шлюбі не перебували, попередній шлюб ОСОБА_3 припинено у 1985 році ( а.с.6).

За встановлених обставин та враховуючи положення статті 3 СК України, відповідно до яких сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вимог заявника.

З дослідженої відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України копії спадкової справи № 02/2014 щодо майна померлої ОСОБА_6, яки була відкрита приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заслоцькою Л.І. на підставі заяви ОСОБА_3, вбачається, що останній звернувся у межах шестимісячного строку з заявою про прийняття спадщини після смерті його «цивільної дружини» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що існує спір про право, а отже суд першої інстанції мав залишити заяву без розгляду, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення інших фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про проживання з спадкодавцем однією сім'єю.

Зі змісту ч.1 ст.1277 ЦК України підставою для визнання спадщини відумерлою є відсутність спадкоємців ( як за заповітом, так і за законом), усунення спадкоємців від права спадкування, неприйняття спадкоємцями спадщини, відмова спадкоємців від прийняття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Перехід відумерлої спадщини у власність територіальної громади не є спадкуванням.

Отже, враховуючи викладене, за відсутності інших осіб, на спадкові права і обов'язки яких може вплинути факт, про встановлення якого просить ОСОБА_3, а також інших спадкоємців, яким не є Київська міська рада, відсутні підстави стверджувати про наявність спору про право.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що вимоги ОСОБА_3 з огляду на положення ст..3 СК України є недоведеними, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються наданими заявником та дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, до яких цивільним процесуальним законом віднесені і покази свідків (ст.63 ЦПК України), і письмові докази (ст.64 ЦПК України). Встановлені судом обставини апелянтом у встановлений законом спосіб не спростовані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київської міської ради - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: