Справа № 473/4196/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 02 вересня 2015 року о 09 годині 40 хвилин на 152 км. автодороги Ульянівка-Миколаїв ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення п.16.13 ПДР України змінив напрямок руху з головної дороги ліворуч, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку, після чого останній змінивши напрямок руху ліворуч, зіткнувся з автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, як власнику автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_3, було завдано матеріальну шкоду у вигляді очікуваних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що еквівалентно вартості автомобіля та становить 282 446,76 грн., витрат на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 604,20 грн. та витрат на послуги з евакуації автомобіля з місця пригоди в розмірі 2 500 грн.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта»», страховик в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи зобов'язався сплатити потерпілому 49 490 грн. страхового відшкодування, а тому ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 залишок невідшкодованої шкоди в розмірі 236 570,96 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача, його представник ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно, а саме житловий будинок №13 по вулиці Набережній в с. Миколаївка Братського району та автомобіль «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви представника позивача не заперечував.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 постанови суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд повинен пересвідчитися в належності майна, на яке передбачається забезпечення позову, відповідачу.

Судом встановлено, що житловий будинок №13 по вулиці Набережній в с. Миколаївка Братського району відповідачу не належить, а є власністю іншої особи. Також немає переконливих доказів належності відповідачу на час розгляду справи й автомобіля «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1.

За встановлених обставин у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 153, 209, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, що не брали участь в розгляді справи протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя : О.В. Вуїв