Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В.

секретар - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги , колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 16.10.2015 р. позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково : стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 80 797,81 грн., у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а всього 180 797,81 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування норм закону, зокрема ст. 1187 ЦК України та ст.1188 ЦК України, яка категорично виключає відповідальність відповідача, оскільки в його діях відсутня вина, про що свідчить постанова слідчого, обґрунтована висновками експерта.

Не дотримано судом і вимог ст. 1193 ЦК , а норми статті 1194 ЦК взагалі проігноровані судом , у зв»язку з чим з нього безпідставно стягнуто 80 797,81 грн. витрат на лікування, оскільки ці витрати знаходяться в межах ліміту страхового відшкодування, який встановлений п.2 страхового полісу та ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не відшкодовано позивачу страховиком і моральна шкода у розмірі 5%, що від задоволеної судом суми 80 797,81 грн. становить 4039,89 грн. Отже решта моральної шкоди у розмірі 100 тис. грн. є значно завищеною, враховуючи, що потерпіла сама грубо порушила вимоги ПДР. Вважає позовні вимоги і в цій частині безпідставними. Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким ОСОБА_2 відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

_____________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. Головчак М.М.

Провадження №22ц/787/2318/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2014 року о 21 год. 15 хв. на нерегульованому перехресті вул. Київська - ОСОБА_4 та вул. Костромська в м. Рівне ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_3, дочку позивача.

Згідно з довідкою управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому від 11.12.2014 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надбавку на догляд за нею ( а.с. 8).

09.07.2015 р. ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та просив суд стягнути зі ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG на його користь матеріальну шкоду, пов»язану з лікуванням ОСОБА_3 у розмірі 100 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Стягнути зі ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду, пов»язану з лікуванням ОСОБА_3 у розмірі 112 429,29 грн., а також моральну шкоду у розмірі 784 264 грн.

02.10.2015 р. ОСОБА_2 подав до суду заяву про залишення без розгляду його позовних вимог до ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG , яка ухвалою Рівненського міського суду від 05.10.2015 р. була задоволена ( а.с. 153-154).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на користь позивача 80 797 грн.81 коп. матеріальної та 100 000 моральної шкоди, місцевий суд послався у рішенні на вимоги ст.ст. 1168,1193,1195,ЦК України, роз»яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» .

Проте, висновки, наведені у рішення судом 1-ї інстанції, суперечать нормам матеріального та процесуального права та обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку із цим при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG, що стверджується полісом № АС/6652529, який діяв у період з 24.02.2014 р. по 23.02.2015 р. (а.с. 126).

Відповідно до п. п.9.1, 9.3, 9.4 ст.9 Закону № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. ОСОБА_5 виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Положеннями статей 22, 23, 24, 26-1 вказаного Закону визначено порядок відшкодування страховиком шкоди заподіяної життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шкоди, повязаної з лікуванням потерпілого, а також відшкодування моральної шкоди у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідач у повному обсязі не визнає пред»явлені ОСОБА_2 до нього позовні вимоги та посилається на наявність у нього полісу і встановлений Законом № 1961-IV обов»язок та порядок ОСОБА_5 компанії ««Глобус» VIG відшкодувати позивачу шкоду.

У заяві позивача про залишення без розгляду його позовних вимог до ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG, останнім не зазначено, що слугувало підставою для цього: не звернення його із заявою до страховика, невизнання страховиком ДТП страховим випадком, прийняття рішення страховиком про відмову у виплаті страхового відшкодування або у частковій його виплаті та з яких причин, тощо. Не вказано таких мотивів і в ухвалі місцевого суду, якою ця заява задоволена.

Згідно з наданими позивачем та його представником поясненнями у судовому засіданні апеляційної інстанції, звернення ОСОБА_2 із заявою про залишення без розгляду його позову до ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG було пов»язано із виплатою йому останньою 25.09.2015 року страхового відшкодування у розмірі 80 тис. грн.

Проте, позивачем, в порядку вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, як не надано ним доказів щодо того, з якими саме витратами та на підставі яких наданих ним на їх підтвердження доказів, погодився страховик, визначаючи розмір страхового відшкодування у сумі 80 тис. грн. (ліміт відповідальності якого встановлено у 100 тис. грн.), і які було останнім відхилено та з яких підстав.

Крім того, відсутні докази про відшкодування ОСОБА_2 страховою компанією у встановленому законом розмірі моральної шкоди або про відмову йому у такій виплаті.

Позивач та його представник не змогли пояснити апеляційному суду, з яких саме виплат складалася страхова сума та підтвердили про відсутність у них зазначених доказів у зв"язку з ненаданням їм страховиком таких документів до цього часу.

Таким чином, відсутність вказаних доказів на підтвердження зазначених обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення вказаного спору, а також недослідження їх місцевим судом, позбавляють можливості колегію суддів дослідити та встановити ці обставини та визначити права та обов»язки сторін у даних правовідносинах. Відповідно, є неможливим вирішення судом вказаного спору та ухвалення ним рішення без участі у справі в якості відповідача ОСОБА_5 компанії «Глобус» VIG.

Оскільки судом 1-ї інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення у справі - про відмову ОСОБА_6 в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :