Справа № 713/840/15-ц
Провадження №2/713/348/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черешенської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідачів Черешенської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,18 га, що розташована на території Черешенської сільської ради, землю передано - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданим на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 27 вересня 2001 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №54 від 19 лютого 2002 року.

За життя, а саме 15.07.2003 року, її матір - ОСОБА_6 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Черешенської сільської ради, актовий запис №34, згідно якого державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, який буде належати їй на день смерті і на який за законом матиме право, заповіла їй - ОСОБА_1

Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, крім неї, спадкоємцями за законом першої черги є її сестри та брат: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які на дане спадкове майно не претендують. Вони не оспорюють заповіт, яким вище вказана земельна ділянка переходить їй в порядку спадкування за заповітом.

При оформлені спадкових прав після смерті спадкодавця, виявилось, що існує розбіжність у написанні прізвища та ім'я померлої, а саме в її свідоцтві про народження в графі мати зазначено «ОСОБА_6», тоді як в свідоцтві про смерть та свідоцтві про одруження її прізвище, ім'я та по-батькові значиться як «ОСОБА_6».

У видачі свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що не були надані належним чином оформлені документи (в тому числі витяг з державного земельного кадастру) на дане майно, а вчинення нотаріальної дії без витягу з Державного земельного кадастру та без зазначення кадастрового номера в свідоцтві про право на спадщину, суперечить чинному законодавству та не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків спадкоємця з спадкодавцем.

Просить встановити факт родинних відносин між нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, як дочки та матері, та визнати за нею, право власності на спадкове майно матері ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: на земельну ділянку площею 1,18 га, в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черешенської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлій ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 виданого 19 лютого 2002 року на підставі рішення Черешенської сільської ради від 27.09.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Черешенська сільська ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Черешенської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, не заперечували щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 за ОСОБА_1, підтвердили факт родинних відносин позивачки та померлої ОСОБА_6, як дочки та матері.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_5 не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідачки ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Суд, заслухавши позивачку, відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчим комітетом Черешенської сільської ради Серія НОМЕР_2, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,18 га, що розташована на території Черешенської сільської ради, землю передано - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданим на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 27 вересня 2001 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №54 від 19 лютого 2002 року, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданим на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання від 27 вересня 2001 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №54 від 19 лютого 2002 року.

Згідно Витягу з документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №34-28-0.2-845/2-15 від 19.03.2015 року вбачається, що вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, площею 11800 кв.м, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черешенської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, яка належить померлій ОСОБА_6 становить 10037,32 грн.

15.07.2003 року, ОСОБА_6 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Черешенської сільської ради, актовий запис №34, згідно якого державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, який буде належати їй на день смерті і на який за законом матиме право, заповіла позивачці - ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 Серія НОМЕР_3 від 01.07.1970 року в графі матір записана - ОСОБА_6.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_4, виданого 25.01.1992 року вбачається, що ОСОБА_9 після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1.

З копії свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_5, повторно виданого 14.03.2001 року вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_10.

З довідки Черешенської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №703 від 14.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 та померла ОСОБА_6 є одна і та ж особа, та є матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1, надала докази того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 була її матір'ю.

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_1, спадкоємцями за законом та заповітом є діти померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Черешенської сільської ради №477 від 16.03.2015 року. Померла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 оформила заповіт, на підставі якого ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_6.

На спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 1,18 га, в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черешенської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлій ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не претендують, що підтвердили в судовому засіданні та підтверджується матеріалами спадкової справи№80/2015 року.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності ОСОБА_6 на дане майно та документів, які підтверджують факт родинних відносин, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №378/02-31 від 22.04.2015 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на ОСОБА_6 було видано державний акт на її ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за заповітом, тобто ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як вбачається з державного акту серія НОМЕР_1 від 19.02.2002 року, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно вимог ст.19 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 19.02.2002 року є дійсним на сьогоднішній день, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст.16, 392, 1216, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, як дочки та матері.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме, на земельну ділянку площею 1,18 га, в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черешенської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлій ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 виданого 19 лютого 2002 року на підставі рішення Черешенської сільської ради від 27.09.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич