У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Олійник А.С.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська Зернова Компанія» до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська Зернова Компанія» на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрійська Зернова Компанія» ( далі - ТОВ «Олександрійська зернова компанія») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 жовтня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір № 31, згідно якого відповідач взяв на себе зобов'язання виконувати роботу водія вантажного автомобіля та експедитора по перевезенню вантажів на свій власний ризик. Згідно наказу № 350/1 від 12 жовтня 2014 року відповідача було направлено у відрядження, однак отримавши наряд 19 жовтня 2014 року ОСОБА_6 у відрядження не відбув, чим було завдано майнову шкоду товариству в розмірі 5 500 грн. Крім того ТОВ «Олександрійська зернова компанія» завдано моральної шкоди, яку товариство оцінює в розмірі 5 000 грн. Враховуючи зазначене позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2015 року виключено з мотивувальної частини рішення Братського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року висновок про нечинність цивільно-правового договору № 31 від 10 жовтня 2014 року укладеного між ТОВ «Олександрійська Зернова Компанія» та ОСОБА_6 В іншій частині вказане рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Олександрійська Зернова Компанія» просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів 10 жовтня 2014 року відповідач уклав з ТОВ «Олександрійська Зернова Компанія» договір № 31. Пунктом 1.1. даного договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконувати роботу водія вантажного автомобіля та експедитора по перевезенню вантажів на свій власний ризик (а.с. 7).

Згідно із п. 3.2 виконавець несе повну матеріальну відповідальність за завдану замовникові шкоду та недоотримані ним доходи або упущену вигоду, якщо не доведе відсутність в цьому своєї вини, або якщо інше не встановлено договором (а.с. 7).

Наказом № 350/1 від 12 жовтня 2014 року ОСОБА_6 було направлено у відрядження для надання транспортних послуг по перевезенню сільськогосподарської продукції на автомобілі НОМЕР_1 (а.с. 9).

Із доповідної диспетчера ОСОБА_7 вбачається, що 19 жовтня 2014 року ОСОБА_6 видано наряд для здійснення конкретних грузоперевезень, однак останній залишив машину на АЗС «ОККО» № 3 Харківської філії за адресою вул. Свердлова, 2-В, с. Подворки, Харківської області, чим порушив умови договору.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла отримати за звичайних обставин, як би її право не було порушено.

Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано належних доказів щодо проходження відповідачем стажування та не надано позитивного висновку водія-інструктора про проходження останнім стажування, як передбачено п. 8.1 цивільно-правового договору. Водночас, позивачем не було доведено належним чином, що йому діями відповідача було завдано майнову шкоду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, погодився з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог про заподіяння позивачу діями відповідача реальної майнової шкоди, а також відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди через погіршення ділової репутації позивача внаслідок неправомірної поведінки відповідача. Виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновок щодо нечинності цивільно-правового договору, укладеного між сторонами, апеляційний суд зазначив при цьому, що відповідач вказаний договір не оспорював в установленому законом порядку, та приступив до його виконання, в подальшому відмовившись від цього.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції, в його незмінній частині, залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська Зернова Компанія» відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2015 року та рішення Братського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року, в його незмінній частині, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
А.С. Олійник