Справа № 299/2074/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача : ОСОБА_1,

суддів - Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 07 серпня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 липня 2012 року на вул. І.Франка в м. Виноградів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номер АO4710АІ, яким керував водій ОСОБА_3 та марки «BA3-21013», державний номер В4664OС, яким керував відповідач.

Вина відповідача в ДТП підтверджена постановою Виноградівського районного суду від 10 серпня 2012 року. Окрім того, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «ВАЗ-21013», державний номер В4664OС, була застрахована в HACK «Оранта», поліс №АВ/3970676 від 12 липня 2012 року.

13 серпня 2012 року до HACK «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся власник автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АO4710АІ. Згідно дослідження № АO4710АІ-14.08/2 від 14 серпня 2012 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Accent» склав 16959,49грн..

Цю суму HACK «Оранта» виплатила ОСОБА_3 по відомості №197 від 24 вересня 2012 року через «ОСОБА_4 Аваль» платіжним дорученням №60545 від 24 вересня 2012 року.

Згідно посвідчення водія №ВАЕ 119949 водійський стаж відповідача бере початок з 18 червня 2011 року, тобто на момент скоєння ДТП він становив менше 3-х років, а саме 1 рік та 2 місяця. Проте, за умовами договору страхування, виписаного на ім'я відповідача, однією з особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу є те, що до керування не допущені особи з водійським стажем менше 3-х років (абз.4 п.8 Договору страхування).

З умовами Договору відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

На підставі викладеного, а також відповідно до приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив суд першої інстанції стягнути із відповідача на його користь 8 479,75грн., тобто 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, та витрати на сплату судового збору.

Рішенням Виноградівського районного суду від 07 серпня 2015 року позов ПАТ «НАСК «Оранта» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 8 479,75 грн. - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 (дані про ІК відповідача в матеріалах справи відсутні) на користь ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Закарпатської обласної дирекції (м.Ужгород, вул.Підгірна-18/3) в порядку регресу 8 479,75 грн. страхового відшкодування, а також 243,60 грн. судового збору.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не обєктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при заповненні поліса страховим агентом було допущено механічну помилку в п.8 полісу страхування (до керування допущена особа з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника менше 3-х років) поставлено помилково слово НІ, тоді як слід було вписати ТАК. На думку апелянта, відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні правові підстави для задоволення позову.

Апелянт ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін по справі, які зявилися у судове засідання апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України, встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадження, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з положеннями ст.38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час ДТП) у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у завданні майнової шкоди є доведеною, а позивачем дана шкода відшкодована, у звязку з чим у останнього виникло право регресної вимоги.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Встановлено, що згідно полісу про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3970676 від 12 липня 2012 року, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, як водія автомобіля «ВАЗ-21013», державний номер В4664OС, була застрахована у HACK «Оранта» (а. с. 3).

30 липня 2012 року близько 12 години 05 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «BA3-21013», реєстраційний номер В4664OС, в м. Виноградів по вул. І.Франка недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», реєстраційний номер АO4710АІ, під керуванням ОСОБА_3, який рухався попереду нього, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Виноградівського районного суду від 10 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а. с. 4).

13 серпня 2012 року до HACK «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся власник автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АO4710АІ (а. с. 5).

Згідно дослідження № АO4710АІ-14.08/2 від 14 серпня 2012 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Accent» становить 16959,49 грн. (а. с. 6-8).

Цю суму HACK «Оранта» виплатила ОСОБА_3 по відомості №197 від 24 вересня 2012 року через «ОСОБА_4 Аваль» платіжним дорученням №60545 від 24 вересня 2012 року (а. с. 11-12).

Посилання відповідача на те, що його водійський стаж на момент скоєння ДТП був меншим ніж указано в договору страхування, а це є підставою для відмови у задоволенні позову, не можуть бути взяті до уваги як такі, що не відповідають вимогам закону.

Страхова відповідальність за скоєння ДТП наступає незалежно від водійського стажу, а напряму повязана із виною застрахованої особи перед третьою особою за ДТП, що сталася з його вини.

З умовами Договору відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис, вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, а відтак, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що у позивача наявні правові підстави вимагати відшкодування своїх витрат за рахунок відповідача у розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, а саме 8 479, 75 грн..

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування, то до позивача перейшло право вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, а саме 8 479, 75 грн. до винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, тобто до відповідача - ОСОБА_2.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 слід відхилити як необгрунтовану та безпідставну й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: