Ухвала

іменем україни

04 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» (далі - ОСББ «Волинь») заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 16 196,99 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» укладання договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Волинь» зверталось до ОСОБА_2 з проханням підписати типовий договір відносини власника та управителя, який затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України 27 серпня 2003 року за № 141, однак відповідач відмовився від його підписання.

В свою чергу, відповідач наполягав на укладення іншого договору відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 529, підписання якого, на його думку, і визначає правовідносини між ОСББ та власником майна в об'єднанні.

Проте, договір затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 не регулює правовідносини в будинку де створене ОСББ.

Встановивши відсутність письмового договору між ОСББ «Волинь» та ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору або чинного законодавства.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки.

Отже, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК УРСР власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Встановивши, що відповідач не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2014 року становить 16 196,99 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, перевіряючи рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про те, що розпорядження Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА) № 1334, у п. 94 якого погоджено тариф на утримання будинку в ОСББ, начебто є нечинним і саме тому відповідач не оплачував спожиті послуги, оскільки відповідно до листа Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві (на адресу ОСОБА_2) відповідача поінформовано, що з вказаного розпорядження був виключений лише п. 94, а саме розпорядження недійсним або нечинним не визнавалось та не скасовувалось. Нарахування за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в ОСББ «Волинь» за період, протягом якого діяло розпорядження КМДА від 30 листопада 2009 року № 1334, відбувалось по тарифу 3 грн за 1 кв. м. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням у справі між ОСББ та ОСОБА_2, яке набрало законної сили і тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають повторному доказуванню.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана