Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Дегтярьовій А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, виконкому Маріупольської міської ради, третя особа: Житлово-комунальне підприємство по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, про визнання права користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В січні позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позову вказала, що вона разом із своєю родиною: матір'ю ОСОБА_3, батьком ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 з 1986 року мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира є державною власністю і була надана її матері на підставі ордеру №020871 від 18.06.1986 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки. У 2000 році вона знялась з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 та була зареєстрована по АДРЕСА_2, оскільки зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 Після смерті її матері, брат ОСОБА_5 почав пиячити та позивачка для надання допомоги брату з січня 2011 року почала проживати разом із ним в квартирі АДРЕСА_1 по день його смерті, вела господарство, сплачувала комунальні послуги, тобто повністю дбала про помешкання. ОСОБА_1 мала намір зареєструватись у спірній квартирі, в зв'язку з чим, знялась з реєстрації за попереднім місцем її проживання, однак через те, що її брат постійно знаходився у стані алкогольного сп'яніння, зареєструватися їй не вдалось, бо в паспортний стіл необхідно було з'явитися їм обом. Іншого житла крім спірної квартири в неї немає, оскільки за останнім місцем її реєстрації: в квартирі АДРЕСА_2 проживає її син із родиною і він є власником цього житла. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею, як за членом сім'ї наймача право користування квартирою АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримала та пояснила, що квартира АДРЕСА_1 була надана її матері на підставі ордеру №020871 від 18.06.1986 року. В ордері були вписані її члени сім'ї, тобто, вона, батько та брат. У 2000 році вона знялась з реєстрації, оскільки зареєструвала шлюб та стала проживати разом із чоловіком. У 2000 році її син став власником квартири АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати. Оскільки її брат був неблагонадійний, вів аморальний образ життя, пиячив, вона стала проживати разом із ним, просила її зареєструвати у спірній квартирі, однак він відмовився. ІНФОРМАЦІЯ_3 її брат помер і вона залишилась там проживати по теперішній час, сплачувати по мірі можливості комунальні платежі. На підставі викладеного, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради, виконкому Маріупольської міської ради Катан І.М. за довіреністю в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачкою фактично не доведені обставини її користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Крім того, позивачка має інше житло, однак в ньому не зареєстрована. Їм було відомо, що з 2010 року в квартирі ніхто не проживав, однак з цього приводу з їх боку жодних дій не проводилось. Просила відмовити в задоволені позову ОСОБА_1

Представник третьої особи Житлово-комунального підприємства по ремонту й експлуатації житлового фонду №1 в Іллічівському районі м.Маріуполя Стародубцева Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги вважала законними та обґрунтованими та пояснила, що квартира АДРЕСА_1 є державною. Особовий рахунок НОМЕР_1 на спірну квартиру був відкритий на підставі ордеру, виданого на ім'я ОСОБА_3 як основного квартирозйомника, а також були вписані її члени сім'ї, в тому числі й ОСОБА_1 В ході перевірки фактичного проживання в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено, що ОСОБА_1 станом на 15 січня 2015 року проживає у спірній квартирі, а зі слів сусідів постійно проживає в даній квартирі з грудня 2010 року, а після смерті матері взяла не себе обов'язки наймача жилого приміщення, уклала відповідні договори з житловою конторою, поступово сплачує борги за користування квартирою. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила факт проживання позивачки в спірній квартирі. Вказала, що є її сусідкою близько 30 років та бачила, що її родина тривалий час жила в спірному житлі разом із нею, після смерті батьків, вона залишилася там з братом, доглядала його, бо він пиячив та топив сусідські квартири. Вона сама і ховала батьків, і потім доглядала за житлом, платила за нього, а потім і поховала брата. Зараз вона також живе і доглядає за спірним житлом.

Суд, вислухавши сторони, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожний має право на житло.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належить дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст.65 ч.2 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності до ч.1 ст.145 ЖК України члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення будинку житлово-будівельного кооперативу як члени сім'ї, якщо при їх вселенні не буде іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що згідно із ордером №020871 від 18 червня 1986 року, виданим на підставі рішення виконкому Жданівської міської ради №255 від 04 червня 1986 року, ОСОБА_3 та її членам сім'ї була надана квартира АДРЕСА_1, а також був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 на вказану вище квартиру.

Згідно особового рахунку НОМЕР_1 окрім ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 також зареєстровані її члени родини , а саме: чоловік ОСОБА_4, дочка ОСОБА_10, син ОСОБА_5.

18 березня 2000 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_6 та взяла прізвище чоловіка «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області.

Згідно із паспортом громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що остання 04 листопада 2001 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та 11 грудня 2001 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданим Іллічівським відділом РАЦС м.Маріуполя, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4, актовий запис про смерть №986.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3.

В судовому засіданні також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 після смерті своєї матері мала намір зареєструватись у квартирі АДРЕСА_1, про що свідчить її заява від 19.11.2014 року адресована директору ЖКП Іллічівського району, яка мається в матеріалах справи, відповідно до якої остання просить зареєструвати її за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 та переоформити на її ім"я особовий рахунок.

Відповідно до відповіді директора ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя від 22.11.2014 року, адресованої позивачці вбачається, що квартира АДРЕСА_1 є державною, особовий рахунок НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_3, яка 13 грудня 2010 року знята з реєстрації в зв"язку зі смертю. Станом на 22 листопада 2014 року за даною адресою має реєстрацію ОСОБА_5 Для оформлення реєстрації та переоформлення особового рахунку необхідна письмова згода ОСОБА_5 Однак через заборгованість по квартирній платі, яка мається в сумі 5392,94 грн., питання про переоформлення особового рахунку та реєстрації ОСОБА_1 буде розглянуто лише при погашенні заборгованості.

31 листопада 2011 року позивачкою ОСОБА_1 був укладений із ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилася станом на 01 грудня 2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка мала намір зареєструватись у спірній квартирі, оскільки вона є членом родини, постійно проживає в спірній квартирі, іншого житла не має, сплачує комунальні послуги.

Згідно із п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність, відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Тому, розглядаючи цивільну справу, суд у відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України виходив з принципу змагальності й рівності сторін у поданні доказів, а також розглядав спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих ними доказів.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує із відповідача судовий збір, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 61, 64, 65, 145 Житлового Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, виконкому Маріупольської міської ради, третя особа: Житлово-комунальне підприємство по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з виконкому Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко