АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/298/15-ц
Провадження № 22-ц/792/964/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 вказував, що 09 вересня 2013 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб, що належав батькові позивача отримав механічні пошкодження. Вироком Волочиського районного суду від 31 березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, а тому саме позивача на підставі постанови слідчого Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Так як в результаті ДТП автомобіль та причіп, що належали батьку позивача, отримали механічні пошкодження і так як позивач оформив спадкові права спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тому позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 249 986,25 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Волочиського районного суду від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі. Апелянт вказує, що судом не застосовано норми права, які підлягали до застосування, а саме: ст.ст. 1194, 1218, 1219 ЦК України, а також судом не вірно трактовано ст. 55 КПК України.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав і просить її задовольнити.

Відповідач та його представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт до суду не з»явився, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення скасуванню в частині із ухваленням нового рішення в скасованій частині.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами випливає із деліктних, а не договірних правовідносин, тому враховуючи відсутність будь-яких договірних відносин між померлим власником майна ОСОБА_4 та відповідачем до позивача не перейшло право на відшкодування матеріальних збитків, враховуючи навіть ту обставину, що позивачем не надано доказів про здійснення ремонту транспортних засобів ним самим чи спадкодавцем та понесення майнових витрат на вказану в позові суму. Також суд, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди прийшов до висновку, що спадкодавцю за життя не присуджувалася моральна шкода, що спричинена в результаті пошкодження його майна.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди не відповідає вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З положень ст. 1219 ЦК України вбачається, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Вказаний перелік підстав, за якими не допускається правонаступництво, є вичерпним.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.09.2013 року ОСОБА_5, керуючи на підставі довіреності транспортним засобом «Geely» н/з НОМЕР_3 і рухаючись на 211 км.+500 м. автодороги Стрий Тернопіль Кіровоград - Знам»янка в напрямку м. Хмельницького, неподалік смт. Війтівці Волочиського району Хмельницької області, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, не впорався з керуванням, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав керованим ним автомобілем на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем „Mersedes-Benz н/з НОМЕР_4 з напівпричіпом „Koegel н/з НОМЕР_2, що на праві власності належали батькові позивача ОСОБА_4 В результаті ДТП автомобіль „Mersedes-Benz н/з НОМЕР_4 та напівпричіп „Koegel н/з НОМЕР_2 отримали технічні ушкодження. Вказані обставини встановлені вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 31.03.2014 року, а тому згідно ч.4 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФМ №163011, що видане виконкомом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 19.10.2013 року власник пошкоджених транспортних засобів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Його смерть не повязана із ДТП. Ця обставина визнається сторонами, а тому відповідно до ч.1ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягає.

Позивач, будучи спадкоємцем померлого, у відповідності ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, 19.05.2014 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, в тому числі і на транспортні засоби автомобіль „Mersedes-Benz н/з НОМЕР_4 та напівпричіп „Koegel н/з НОМЕР_2 та зареєстрував їх на своє ім»я 03.06.2014 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 49, 54-60).

Оскільки, відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому право на стягнення шкоди з винної особи, передбачене ст. 1166 та ст. 1187 ЦК України, переходить до спадкоємців власника пошкодженого майна.

Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди №283/11/13 від 21.11.2013 року вартість майнової шкоди, заподіяної власнику автомобіля Mersedes-Benz н/з НОМЕР_4 становить 253673,35 грн. (а.с.3-8).

Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди № 273/11/13 від 18.11.2013 року вартість майнової шкоди, заподіяної власнику напівпричіпу „Koegel н/з НОМЕР_2 становить 98313,90 грн. (а.с.27-32).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС». І згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3291833 від 07.08.2013 року страховою компанією було проведені страхові виплати в розмірі 100000 грн. (50000 грн. обов»язковий ліміт відповідальності за пошкоджений автомобіль та 50000 грн. - обов»язковий ліміт відповідальності за пошкоджений напівпричіп). Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 50-51).

Керуючись ст. 1194 ЦК України, колегія суддів вважає, що підлягає до задоволення позовна вимога позивача щодо стягнення із ОСОБА_2 249986,25 грн. матеріальної шкоди, що включає: 201673,35 грн. - збитки, спричинені пошкодженням автомобіля Mersedes-Benz н/з НОМЕР_4 (251673,35 грн. сума шкоди 50000 грн. сплачених АТ «СГ «ТАС») та 48313,90 грн. збитки, спричинені пошкодженням напівпричіпа „Koegel н/з НОМЕР_2 (98313,90 грн. сума шкоди 50000 грн. сплачених АТ «СГ «ТАС»).

Колегія суддів критично оцінює пояснення відповідача та його представника, що розмір майнової шкоди не відповідає дійсності і розцінює дане твердження як намір ухилитися від відповідальності. Адже, ОСОБА_6 та його представником в порушення ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів щодо розміру шкоди. Разом з тим, колегією суддів на виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України роз»яснено відповідачу та його представнику право на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи щодо визнання розміру майнової шкоди, що спричинена в результаті ДТП та попереджено про наслідки не вчинення процесуальної дії, однак відповідач та його представник відмовилися скористатися цим правом.

Разом з тим, на думку колегії суддів оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди відповідає діючому законодавству.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки позивач обґрунтовував моральну шкоду душевними хвилюваннями, яких він зазнав у зв»язку із пошкодженням майна, тому така позовна вимога задоволенню не підлягає, адже на час ДТП позивач не був власником транспортних засобів.

А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди є безпідставними.

У відповідності з ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2499,86грн.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду від 30 березня 2015 року в частині відмови щодо стягнення матеріальної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 249986 ( двісті сорок дев»ять тисяч дев»ятьсот вісімдесят шість) грн. 25 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 2499 ( дві тисячі чотириста дев»яносто дев»ять) грн. 86 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Чорний С.Б. Справа: №22ц/792/838/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 30, 34