№ 274/1699/15-ц
провадження № 2/0274/1005/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі - Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 09.09.1990 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_5; ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем у них не склалося. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім"ю, та ведення спільного господарства. Останіх 14 років вони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально. Підстав для примирення та збереження шлюбу не має. Спору про поділ майна не має.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

09.09.1990 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с.5), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу.

У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що сплату судового збору слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 88, 174, 197, 212-215 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.09.1990 року Терехівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 8, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243.60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Замега О.В.