АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/38412/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/7814/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_4, ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки № 144743 укладений 26 вересня 2007 року із ПАТ «УкрСиббанк» недійсним.

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_3, із посиланням на ст.ст. 252 та 631 ЦК України, зазначила, що оспорюваний нею договір поруки не відповідає вимогам чинного цивільного законодавства та відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України підлягає визнанню недійсним, оскільки у цьому договорі відсутній строк його дії. За наведених обставин просить задовольнити позов, в заявлений нею спосіб.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним -відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим і незаконним.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.116-120), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти в сумі 44550 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,3 % річних, з терміном повернення 26 вересня 2028 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 умов вищевказаного договору, 26 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 144743, за умовами якого, остання взяла на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати перед акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань, що виникають з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 вересня 2007 року.

08 грудня 2011 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами укладеному між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло право вимоги до ОСОБА_4 щодо виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 вересня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З пп. 1.2.1. та з пп. 1.2.2. п. 1.2. договору про надання споживчого кредиту укладеного 26 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4, вбачається, що надання кредиту здійснюється у термін до 26 вересня 2028 року. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, в будь-якому випадку не пізніше 26 вересня 2028 року.

Відповідно до пп. 3.1. п. 3 договору поруки № 144743 укладеному 26 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення зобов'язань боржника за основним договором.

Відповідно до ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб, разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом , такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин ) .

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦПК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1ст. 229 ЦК України якщо особа , яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, при укладенні договору поруки 26 вересня 2007 року позивача ОСОБА_3 було проінформовано про всі істотні умови цього договору, та договору про надання споживчого кредиту, про спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, умови дострокового розірвання договору тощо, що підтверджується підписом відповідача на договорі поруки.

Таким чином, позивач був вільним в своєму виборі щодо укладення або не укладення вищевказаного договору поруки на умовах визначених цим договором.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання недійсним договору поруки, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки ні позивачем ні представником відповідача не надано жодного письмового доказу, який би підтверджував, що укладений договір поруки, не відповідав внутрішній волі відповідача ОСОБА_3 та їй не було відомо про строк дії кредитного договору, а відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: