АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про визнання припиненим договору поруки від 04.03.2008, укладеного між нею, відповідачем ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та боржником ОСОБА_2

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що в березні 2008 р. між ВАТ КБ «Експобанк» та позивачем було укладено договір поруки, за умовами якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за кредитні зобов'язання ОСОБА_2 за договором №56/2008 USD. Зобов'язання за кредитним договором не виконано боржником, який 11.09.2013 р. помер. Таким чином, оскільки у зв'язку зі смертю боржника за основним зобов'язанням, яке забезпечене договором поруки, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника (спадкоємця померлої особи), а договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов'язанням, і позивач такої згоди не давала, тому вона звернулася до суду з вимогою визнати договір поруки припиненим з дня смерті боржника.

Унікальний номер справи: 761/36333/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6935/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гриньковська Н.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про визнання договору поруки припиненим - задоволено. Визнано припиненим з 11 вересня 2013 року договір поруки №б/н від 04.03.2008 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_1, укладений на виконання кредитного договору №56/2008 USD від 04.03.2008 р. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Експобанк» (Код ЄДРПОУ - 09322299) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що при ухваленні вказаного рішення судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що в зв'язку з невиконання умов Договору кредиту, Апелянт в 2010 році подав до Шевченківського районного суду міста Києва позовну заяву про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Позивача заборгованості за Договором кредиту. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.02.2011 року стягнуто на користь апелянта солідарно з ОСОБА_2 та позивача заборгованість за Договором кредиту в розмірі 453 541,84 грн.

Зазначає, що 18.05.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ ТертичноюВ.В. було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно, що належить Позивачу на праві приватної власності. Суд 1 інстанції не з'ясував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (після ухвалення рішення Шевченківським районний судом міста Києва про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором), що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації смертей у місті Києві.

Посилається, що Позивач є дружиною ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час примусового виконання рішення, яке набрало законної сили, крім того, вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, оскільки заяву про відмову у прийнятті спадщини, відповідно до вимог ст. 273 ЦК України, не подавала. Таким чином, Позивач є такою, яка прийняла спадщину ОСОБА_2 У разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2008 р. між між ВАТ КБ «Експобанк» - правонаступником якого є ПАТ КБ «Експобанк» (відповідач у справі) та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір №56/2008 USD, за умовами якого позичальник ОСОБА_2 отримав у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 35873,00 дол. США. та взяв на себе зобов'язання повернути кошти та сплатити відсотки у розмірі 12% річних.

Також встановлено, що одночасно, 04.03.2008 р. між ВАТ КБ «Експобанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 зобов'язалася перед кредитором ВАТ КБ «Експобанк» відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань позичальника ОСОБА_2, які виникають з кредитного договору №56/2008 USD.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно до приписів ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м.Києві.

Також враховано судом першої інстанції, що вказана обставина є достатньою для припинення договору поруки з дня смерті ОСОБА_2, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпечуваного нею зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку із цим не може бути виконаним іншою особою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в своїй постанові № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя суди мають враховувати, що поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь - якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено в договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна сторона не відповідає. Таким чином на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь - якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

З огляду на фактичні обставини справи, вірним є висновок суду першої інстанції, що а ні умовами договору поруки, а ні будь яким іншим чином, позивач не надавав своєї згоди поручатися за виконання кредитних зобов'язань третіх осіб, у т.ч. спадкоємців ОСОБА_2

Також вірним, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, є стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість по кредиту в розмірі 453 541,84 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього стягнуто 455 361,84 грн. (а.с. 54-55)

Таким чином, достеменно встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 рокув повному обсязі задоволено позов про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №56/2008 USD, при цьому доказів оскарження чи перегляду вказаного заочного рішення апелянтом не надано.

Крім того, не надано апелянтом і доказів, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року виконано, тобто не надано доказів добровільного виконання цього рішення відповідачами чи звернення позивача з заявою про отримання виконавчого листа та в подальшому, відкриття виконавчого провадження для примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 543 ЦК України, кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного з солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

За вказаних обставин апелянт не довів належними та допустимими доказами, що на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором, оскільки за наявності судового рішення про солідарне стягнення заборгованості сам договір поруки втрачає свою правову природу.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини справи.

Зокрема доводи апелянта про те, що позивач є спадкоємцем боржника, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін "порука", застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 7 листопада 2012 року у справі N 6-129цс12.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин позивачем доведено, що у зв'язку зі смертю боржника передбачені законом обставини суб'єктивного права і кореспондуючого йому обов'язку перестали існувати, і таким чином, договір поруки є припиненим.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: