АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/3069/2015 Єдиний унікальний номер справи: 666/5181/15-ц
Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Доповідач Приходько Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Приходько Л.А.,

Суддів : Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1,

Секретаря Кутузовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 Геноєвича, на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2015 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Кредит» до ОСОБА_3 Геноєвича, третя особа: приватне акціонерне товариство «Цюрупинська швейна фабрика «Юність», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Цюрупинська швейна фабрика «Юність», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» посилаючись на те, що 05 травня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_4 кредит» та ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» укладено Договір про надання відновлюваної кредитної лінії №85ю/2011/05-1379/2-1, з відповідними змінами та доповненнями, за умовами якого Банком надано позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості до 3500000,00 гривень, із встановленою платою за користування кредитом у розмірі 25,0% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, з кінцевим поверненням заборгованості за Кредитним договором до 23.04.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 05 травня 2011 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №04-1382/1-4, за умовами якого ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» і взяв на себе зобовязання відповідати солідарно з позичальником перед банком за своєчасне виконання зобовязань за кредитним договором у повному обсязі.

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за умовами Договору виникла заборгованість, яка станом на 22 травня 2015 року становить 5376773,97 гривень.

Зважаючи на викладене ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» просило стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії №85ю/2011/05-1379/2-1 від 05.05.2011 року у розмірі 5376773,97 гривень та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» заборгованість ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії №85ю/2011/05-1379/2-1 від 05 травня 2011 року у розмірі 5376773,97 гривень, яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 2877012,03 гривень; суми заборгованості за процентами - 456204,65 гривень; суми пені за несвоєчасну сплату процентів - 57943,71 гривень; суми пені за несвоєчасне повернення кредиту - 263238,29 гривень; 3% річних від простроченої суми процентів - 3689,56 гривень; 3% річних від простроченої суми кредиту - 16045,66 гривень; індексу інфляції за час прострочки по сплаті процентів - 99231,72 гривень; інфляції за час прострочки по кредиту - 175408,35 гривень; штраф за прострочку кредиту - 175000,00 гривень; штраф за прострочку процентів - 1050000,00 гривень. Стягнено з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 80651,61грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неповноту зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» у задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Банку у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» ОСОБА_6, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Інші особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В письмовому відгуку (запереченні) на апеляційну скаргу ТОВ «Цюрупинська Швейна фабрика «Юність», яке є правонаступником ОСОБА_5 «Цюрупинська Швейна фабрика «Юність», підтримало доводи апеляційної скарги. Просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» у задоволені позовних вимог.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» та ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність», правонаступником якого є ТОВ «Цюрупинська швейна фабрика «Юність»,укладено Договір про надання відновлюваної кредитної лінії №85ю/2011/05-1379/2-1, з відповідними змінами та доповненнями, які є його невідємною складовою частиною (далі Договір кредиту), згідно умов якого ОСОБА_4 надав Позичальнику, ОСОБА_5 «Цюрупинська Швейна фабрика «Юність», грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості до 3500000,00 гривень, із встановленою платою за користування кредитом у розмірі 25,0% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, з кінцевим поверненням заборгованості за Кредитним договором до 23 квітня 2015 року.

В той же день, 05 травня 2015 року, між ПАТ «ОСОБА_4 Кредит», ОСОБА_5 «Цюрупинська швейна фабрика «Юність» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №04-1382/1-4, з відповідними змінами та доповненнями, які є його невідємною складовою частиною (чалі - Договір поруки), за умовами якого ОСОБА_3 зобовязався перед Банком солідарно відповідати за виконання ОСОБА_5 «Цюрупинська Швейна фабрика «Юність» у повному обсязі зобовязань за Договором кредиту, а саме повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та випадках передбачених Договором кредиту (п.1.1 Договору поруки).

Пунктом 6.1 Договору поруки, в редакції Договору про внесення змін №2 до Договору поруки від 06 травня 2014 року, який є невідємною складовою частиною Договору поруки, визначений строк дії даного договору: з моменту його укладення уповноваженими представниками Сторін до 23 квітня 2020 року, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання Боржником умов Договору кредиту станом на 22.05.2015 року утворилась заборгованість в загальній сумі 5376773,97 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2877012,03 гривень; заборгованості за процентами - 456204,65 гривень; пені за несвоєчасну сплату процентів - 57943,71 гривень; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 263238,29 гривень; штрафу за невиконання п.3.3.6 Договору кредиту - 175000,00 гривень; штрафу за невиконання п.3.3.5 Договору кредиту - 1050000,00 гривень; 3% річних від простроченої суми процентів - 3689,56 гривень; 3% річних від простроченої суми кредиту - 16045,66 гривень; інфляції по сплаті процентів - 99231,72 гривень; інфляції по кредиту - 175408,35 гривень.

У строк та порядку визначеному Договором поруки Поручитель, ОСОБА_3, забезпечене порукою зобовязання не виконав, непогашену суму кредиту на відповідний рахунок Кредитора не перерахував.

Нарахований Банком розмір заборгованості, сторонами та особами, які приймають участь у розгляді справи, під час розгляду справи судом не оспорювався.

За таких обстави суд першої інстанції дійшов правильно висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з поручителя всієї суми заборгованості, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відповідальності передбаченої за несвоєчасне виконання зобовязання, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України.

Доводи апелянта про припинення договору поруки з підстав спливу шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителя, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, спростовуються обставинами встановленими у справі та суперечать вимогам закону.

Так, правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності регулює ч.4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає три випадки визначення строку дії поруки: 1) протягом строку, установленого договором поруки; 2) у разі, якщо такий строк не встановлено, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; 3) протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, строк дії поруки може бути передбачений у договорі або визначений у законі.

Судом встановлено, що умовами Договору поруки установлений строк дії поруки до 23 квітня 2020 року (п.6.1 в редакції договору про внесення змін №2 від 06 травня 2014 року).

Отже, умовами договору визначений конкретний строк дії поруки, який на час звернення позивача до суду не минув, а тому посилання апелянта на не предявлення Банком поручителю вимоги протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання позбавлено правового обґрунтування, оскільки відсутні правові підстави для застосування норми закону, яка визначає підставу припинення поруки у разі, якщо такий строк не встановлено.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта щодо спливу позовної давності, оскільки строк дії поруки, в розумінні ч.4 ст. 559 ЦК України не є строком позовної давності.

Позовна давність, згідно зі ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється, відповідно до ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність:скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ст. 258 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи Позивач звернувся до суду з цим позовом в межах строків позовної давності встановленої законом.

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом розміру судового збору стягнутого з відповідача на користь держави.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява від імені банку подана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 31 серпня 2015 року (а.с.178-179).

Відповідно до п.22.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час подачі позовної заяви, позивач був звільнений від сплати судового збору.

Статтею 4 цього ж Закону, в редакції чинній на час подачі позовної заяви, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

За правилами ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, розмір судового збору, якій підлягає стягненню з відповідача в доход держави становить 3654грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь держави судового збору у розмірі 80651,61грн. слід, зменшивши суму судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача до 3654грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 Геноєвича, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 Геноєвича на користь держави судового збору у розмірі 80651,61грн. змінити, зменшивши суму судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 Геноєвича з 80651,61грн. до 3654грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1