АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/53/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника ТОВ „Рембуд" - Ткачука Ю.Г.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Рембуд" до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном з апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Рембуд" на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2014 року, -

встановила:

В червні 2013 року ТОВ „Рембуд" (далі - товариство) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що воно є власником нежитлового приміщення соціально-культурного бізнес-центру площею 3682,2 кв.м. та користувачем земельної ділянки площею 0,3806 га, що по АДРЕСА_1.

Відповідач проводить будівництво будівлі на суміжній земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_2 з порушенням будівельних норм і правил, здійснивши самозахват частини належної товариству на праві постійного користування земельної ділянки.

За таких обставин позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні вказаними житловим приміщенням та земельною ділянкою шляхом знесення будівлі, належної ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ „Рембуд" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На думку апелянта суд не врахував доказів, які підтверджують його вимоги, зокрема висновку судової експертизи, яким встановлено, що для усунення накладки будівлі відповідача на його земельну ділянку вказана будівлі підлягає знесенню. Аналогічні висновки містяться і у висновку повторної судової експертизи, проведеної Тернопільським відділенням Київського НДІСЕ. При цьому висновок останньої експертизи про те, що відхилення спірної будівлі в сторону земельної ділянки позивача відсутнє, яке судом було взято до уваги, є припущенням, тому не повинно було братися до уваги в якості належного та допустимого доказу.

В судовому засіданні представник товариства підтримав доводи апеляційної скарги з урахуванням висновків судової експертизи, проведеної в апеляційному суді.

Представник ОСОБА_2 в суді проти апеляційної скарги заперечив та пояснив, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач не довів порушення свого права з боку відповідача, а саме будівництво останнім частини будівлі на земельній ділянці, яка перебуває на праві постійного користування у товариства.

В даному випадку такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, хоча і став єдиною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом „г" частини 1 статті 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 29.12.2001 року, виданого Хмельницькою міською радою ТОВ „Рембуд" у постійне користування надано 0,3806 га землі під будівництво соціально-культурного бізнес-центру по АДРЕСА_1.

На вказаній земельній ділянці товариством було побудовано бізнес-центр загальною площею 4039,3 кв.м. та зареєстровано право власності на нього, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради 03.06.2005 року.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, виданим 23.03.2001 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0236 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_2

Як вбачається зі змісту декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Хмельницькій області в червні 2013 року за №ХМ 85, на вищевказаній земельній ділянці ОСОБА_2 проводить реконструкцію індивідуального житлового будинку під магазин змішаної торгівлі. Відповідно до проектної документації загальна площа будівлі становитиме 297,9 кв.м.

Прийшовши до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову суд виходив з того, що наявними в справі доказами, зокрема висновками судової експертизи, проведеної Тернопільським відділенням КНДІСЕ від 16.09.2014 року, письмовим поясненням ПП „Діоріт плюс 1", постановами Хмельницького міськрайонного суду від 09.09.2013 року та від 16.01.2014 року встановлено, що будівництво магазину змішаної торгівлі, яке проводиться на земельній ділянці ОСОБА_2 відповідає будівельним нормам і правилам та не порушує прав суміжного землекористувача - ТОВ „Рембуд".

Такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається зі змісту судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз №546/547/14-22 від 16.09.2014 року згідно фактичних обмірів, з урахуванням відстаней від існуючих будівель та споруд до межі ділянки відповідача ОСОБА_2, відхилення в сторону суміжної земельної ділянки ТОВ „Рембуд" відсутнє. При цьому, як зазначено у експертному висновку, при замірах та виготовленні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 ПП „Діоріт плюс 1" виникла помилка в прив'язці до просторової системи координат.

В листі від 12.08.2013 року за № 232 ПП „Діоріт плюс 1" повідомляє, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 не було виявлено факту виходу за межі ділянки будівлі ОСОБА_2 При цьому зазначено, що на період будівництва було встановлено тимчасову дерев'яну огорожу, яка частково виступала за межі земельної ділянки ОСОБА_2

Висновком судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертиз № 146/013 від 14.01.2014 року, проведеної ТОВ „Бюро судових будземекспертиз" встановлено, що будівля, яка будується ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 в м. Хмельницькому накладається на земельну ділянку, що знаходиться в постійному користуванні ТОВ „Рембуд" згідно державного акту серії НОМЕР_1, площа накладання становить 0,0005 га (5 м.кв.). Найменша відстань від будівлі, що будується ОСОБА_2 до межі земельної ділянки ТОВ „Рембуд" складає 0,28 м., що не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92**, згідно з яким мінімальна відстань до межі ділянки має становити 1,0 м. з метою догляду за будинком та здійснення його поточного ремонту.

За наявності вище встановлених обставин суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення посилається на висновок судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз №546/547/14-22 від 16.09.2014 року, висновок ПП „Діорит плюс 1", як на підстави відмови у позові, однак не наводить жодних мотивів, з яких ним не взято до уваги та відхилено судову експертизу № 146/013 від 14.01.2014 року, проведену ТОВ „Бюро судових будземекспертиз", яка містить висновки, протилежні наданим експертизою №546/547/14-22 від 16.09.2014 року та інші дані, які підтверджують доводи позовної заяви.

Тим самим суд порушив вимоги ст. 212, 215 ЦПК України.

У зв'язку з суттєвими розбіжностями у вищезазначених експертних висновках, без усунення яких неможливе правильне вирішення справи, апеляційним судом було постановлено ухвалу від 16.07.2015 року про проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Висновком комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1378/1379/1380/15-21 від 28.10.2015 року встановлено, що частина будівлі ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, знаходиться на суміжній земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ТОВ „Рембуд" за адресою: АДРЕСА_1. Площа накладення земельної ділянки становить 0,0005 га=5 кв.м. Демонтаж конструкцій монолітного залізобетонного каркасу об'єкту незавершеної реконструкції магазину змішаної торгівлі по АДРЕСА_2 в частині розташованої на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ТОВ „Рембуд" по АДРЕСА_1 без руйнування елементів залізобетонного каркасу виконати неможливо. Проведення будівельних робіт по демонтажу конструкції монолітного залізобетонного каркасу вказаного вище магазину можливо тільки після розроблення відповідного робочого проекту та встановлення технологічної можливості проведення подібних робіт.

Оскільки останній експертний висновок відповідає вимогам нормативних актів у сфері проведення судових експертиз, встановлені експертним шляхом обставини узгоджуються з фактичними обставинами справи, встановленими судом апеляційної інстанції, тому апеляційний суд вважає за необхідне прийняти вказаний висновок в якості належного та допустимого доказу у відповідності з вимогами ст.ст. 58, 59, 66 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Частиною 3 статті 152 ЗК України встановлено способи захисту прав на земельну ділянку, зокрема:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Аналізуючи зазначені вище законодавчі норми слід прийти до висновку, що в конкретному випадку порушення меж земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування у ТОВ „Рембуд" з боку суміжного землевласника ОСОБА_2, що виразилося у будівництві частини нежитлового приміщення площею 5 кв.м. на земельній ділянці позивача, не призвело до порушення права останнього на використання землі відповідно до її цільового призначення, а саме, для будівництва та обслуговування соціально-культурного бізнес-центру по АДРЕСА_1.

Як вбачається з експертного висновку №1378/1379/1380/15-21 від 28.10.2015 року, порушення меж земельної ділянки має місце в зоні, яка не зайнята приміщеннями товариства, іншими об'єктами, що відносяться до інфраструктури соціально-культурного бізнес-центру, тобто безпосередньо не впливає на здійснення ТОВ „Рембуд" своїх повноважень щодо користування земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення.

При цьому необхідно зауважити, що фактичне використання ОСОБА_2 частини земельної ділянки товариства може бути підставою для вирішення питання про встановлення оплатного земельного сервітуту, і, таким чином, усунення негативних наслідків самозахвату у вигляді сплати коштів землекористувачем за користування земельною ділянкою, яка фактично перебуває у користуванні іншої особи.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Враховуючи встановлені обставини справи, слід прийти до висновку про те, що в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не є адекватним, співмірним змісту порушеного права.

Повне знесення (демонтаж) будівлі ОСОБА_2 призведе до негативних наслідків для нього у вигляді значних майнових втрат, порушення його права на вільне використання належної йому на праві власності земельної ділянки.

Порушення меж земельної ділянки та будівництво чотирьохповерхової капітальної будівлі магазину змішаної торгівлі ОСОБА_2 на частині земельної ділянки площею 0,0005 га, яка перебуває у користуванні ТОВ „Рембуд" з урахуванням загальної площі усієї земельної ділянки, яка складає 0,3806 га не може бути підставою для знесення усього спірного незавершеного будівництва, враховуючи незначну площу самозахвату, відсутність в місці порушення межі земельної ділянки товариства, належного останньому майна (будівель, споруд тощо).

При цьому слід врахувати, що спірне будівництво проводиться відповідачем з дотриманням вимог законодавчих актів в сфері містобудування та архітектури. ОСОБА_2 подав до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області Декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку під магазин змішаної торгівлі, яка 06.06.2013 року зареєстрована Інспекцією за №ХМ 85.

Власником спірної земельної ділянки є Хмельницька міська рада, яка жодних претензій з приводу її самозахвату ОСОБА_2 не висунула.

Суду необхідно було вирішити питання щодо можливості залучення власника спірної земельної ділянки, Хмельницької міської ради, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог в порядку, передбаченому ст. 36 ЦПК України з метою визначення в судовому засіданні позиції щодо предмету спору, однак цього питання вирішено не було.

Слід також врахувати, що експертним висновком №1378/1379/1380/15-21 від 28.10.2015 року було встановлено можливість повного демонтажу спірної будівлі виключно після розроблення відповідного робочого проекту та встановлення технологічної можливості проведення подібних робіт.

Оскільки ТОВ „Рембуд" суду не було надано вищевказаних даних, які, за твердженням експертизи, є обов'язковою передумовою для вирішення спірного питання, тому і за цих підстав позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Оскільки підставою для відмови в позові суд першої інстанції визначив як недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, що, як встановлено судом апеляційної інстанції, є помилковим, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Рембуд" задоволити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Рембуд" до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення будівлі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 59