печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6959/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарях - Герасименко М.М., Шалапуді В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R3В від 12.09.2013 у розмірі 55 685 грн. 24 коп., а також судові витрати у розмірі 556 грн. 86 коп.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом, позивач посилається на те, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 55 685 грн. 24 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.09.2013 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № R3В, за умов якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в договорі, а також Правилах споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» у сумі 50000 грн. на строк по 12.09.2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20% річних або в іншому розмірі, передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 4.2 договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту.

Згідно із п. 3.2.1 Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», банк має право, в тому числі, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема у випадку порушення позичальником зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору, невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору, затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць.

Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором № R3В від 12.09.2013 становить 55 685,24 грн., що складається з суми боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в розмірі 43 836,57 грн., суми боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів в розмірі 3156,55 грн., суми боргу за комісією за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені, нарахованої у зв'язку із порушенням зобов'язань в розмірі 4827,17 грн., суми пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу в розмірі 3864,95 грн.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Судовим розглядом встановлено, що свої зобов'язання банк виконав повністю, що підтверджується меморіальним ордером № 29314 від 12.09.2013.

Однак в порушення умов кредитного договору № R3В, відповідачем не виконуються взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в результаті чого виникла заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості, не брати до уваги який у суду підстав немає.

05.08.2014 за № 5447/1-2.82 позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним, в якій позивач зазначив суму заборгованості та просив її погасити.

Дана вимога залишилась без задоволення.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, та виходячи із встановлених судом обставин справи, позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № R3В від 12.09.2013 у розмірі 55 685,24 грн., яка складається з суми боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в розмірі 43 836,57 грн., суми боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів в розмірі 3156,55 грн., суми боргу за комісією за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені, нарахованої у зв'язку із порушенням зобов'язань в розмірі 4827,17 грн., суми пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу в розмірі 3864,95 грн., які підлягають задоволенню у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань.

З відповідача у порядку ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 556 грн. 86 коп.

Керуючись ст. ст. 525, 530, 610, 611, 625, 1049-1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 12, 16, 60, 88, 209, 212 -215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» () заборгованість за кредитним договором № R3В від 12.09.2013 у розмірі 55 685 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят п'ять) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» () судовий збір у розмірі 556 (п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 86 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Середа