Справа №591/8354/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/978/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 09 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 09 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

При цьому доводить, що вона вважала, що квартира АДРЕСА_1 належить їй та відповідачу, а тому у 2006 році було здійснене за свої кошти у вказаній квартирі встановлення вікон

Крім того, у 2013 році нею були встановлені балконні рами, і такі дії були узгоджені з її сестрою. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона діяла на підставі довіреності та всі дії погоджувала з сестрою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_3 та її представника адвоката Дрозденка М.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Ковальової О.М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів про вчинення нею дій в інтересах відповідача, як без доручення останнього, так і в умовах небезпеки настання невигідних майнових наслідків, що виключає відшкодування витрат на підставі ст.1160 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ст.1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.

Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов'язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана взяти на себе всі обов'язки, пов'язані із вчиненням цих дій, зокрема обов'язки щодо вчинених правочинів.

Згідно ч.1 ст.1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

За змістом зазначених норм права дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення породжують зобов'язання по відшкодуванню понесених у зв'язку з цим витрат не в будь-яких випадках, а за наявності наступних умов:

- дії в інтересах іншої особи вчиняються без її доручення, що означає лише власну ініціативу особи, яка вчиняє таку дію, тобто відсутність договору;

- наявність небезпеки настання невигідних майнових наслідків і спрямованість дій на їх попередження, усунення або зменшення;

- дії повинні бути націленими на отримання вигоди саме заінтересованою особою, що можуть полягати у ремонті речей, захисту майна від протиправних дій інших осіб, тощо;

- особа не має можливості отримати згоди заінтересованої особи на вчинення дій в її інтересах;

- особа, яка діє в чужих інтересах, усвідомлює, на що спрямовані її дії, і не має на меті виникнення іншого цивільно-правового зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами, які є рідними сестрами, визнається, що ОСОБА_4 є титульним власником квартири АДРЕСА_1.

У жовтні 2006 року за дорученням відповідача позивач уклала з приватним підприємцем ОСОБА_5 договір на заміну п'яти вікон у квартирі відповідача й за виконані роботи сплатила 6093 грн.

А у червні 2013 року на підставі укладеного з фізичною особою-підприємцем Демихіною договору від 30 травня 2013 року в цій же квартирі були виконані роботи з встановлення віконних конструкцій на балконах, водовідводів, підвіконників та протимоскітних сіток, за що було сплачено 9841 грн.

Крім того, у вересні 2013 року на підставі договору від 05 вересня 2013 року позивач замовила та сплатила 2300 грн. вартості шафи (а.с.7-10).

Разом з тим, матеріали справи не містять й позивачем, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих письмових доказів на підтвердження того, що нею у 2006 та у 2013 роках вчинялися дії на підставі згаданих вище договорів як не за дорученням відповідача, так і в умовах небезпеки настання невигідних майнових наслідків для відповідача і спрямованість дій на усунення таких наслідків.

Доводи апеляційної скарги про наявність реальної небезпеки для майна відповідача з посиланням на довідку від 24 листопада 2014 року Сумського обласного центру з гідрометеорології про наявність у м.Суми станом на 23 травня 2013 року небезпечних метеорологічних явищ (сильний вітер), не може бути сама по собі підтвердженням завдання такої шкоди, відтак і необхідності укладення договору 30 травня 2013 року та понесення витрат.

Не ґрунтуються на законі й фактичних обставинах справи й доводи апеляційної скарги з посиланням на довіреність від 30 квітня 2011 року як на підставу стягнення коштів на підставі ст.1160 ЦК України, оскільки зазначеною довіреністю відповідач уповноважував позивача вчинити дії пов'язані лише з відчуженням квартириАДРЕСА_1, а не її ремонтом.

Крім того, що зазначена довіреність відкликана відповідачем, що визнається сторонами у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 09 квітня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -