АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

05 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва», Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про примусове вселення та визнання права користування жилим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року,

встановила:

у травні 2015 року позивач, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом про примусове вселення та визнання права користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у вселенні та користуванні квартирою АДРЕСА_1, власником 1/3 частини якої вона є.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково, вселено ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, посилалась на те, що вона та її дитина зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на праві спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_3 та третій особі у справі - ОСОБА_4 Позивач зазначала, що у спірній квартирі проживає ОСОБА_3, яка перешкоджає позивачу із малолітньою дитиною вселитись до квартири, у зв'язку з чим вона звернулась до суду та просила визнати за нею право користування квартирою та вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково, вселено ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як власник 1/3 частини квартири, має рівні з іншими співвласниками права на користування вказаним майном, а факт чинення перешкод у вселенні визнано відповідачем. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення статей 319, 231, 358, 360, 386, 391, 396 ЦК України, 9, 63, 150 ЖК України.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що спірна квартира є однокімнатною, частки співвласників в натурі не виділені, а тому вселення позивача та малолітньої дитини є неможливим. Крім того, апелянт вказувала на те, що вона не бажає проживати у квартирі з позивачем, а тому в задоволенні позу слід відмовити. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, іншими співвласникам вказаної квартири в рівних частках, по 1/3 частині кожна, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно довідки ЖРЕО №410, яка міститься в матеріалах справи, у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 (яка змінила прізвище на Розка), ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач набула права власності на 1/3 частину спірної квартири на законних підставах, а тому перешкоди у користуванні квартирою порушують її права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/9634/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13915/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.