Cправа № 621/2185/15-ц
Провадження № 2/621/1056/15
РІШЕННЯ

іменем України

16.12.2015 року Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Нестерцової Н.В.

секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, в обгрунтування якої зазначила наступне.

25.09.1971 року Славгородською селищною радою Синельніковського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2.

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дочка ОСОБА_3.

До 1973 року вона зі ОСОБА_2 мешкали разом, а потім почали проживати окремо один від одного, оскільки сім'я розпалась.

З 1973 року працювала на різного роду підприємствах з метою прокормити дочку. З 1975 року почала проживати з ОСОБА_4 у м. Запоріжжя. Від фактичних шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився син ОСОБА_5.

ОСОБА_4 встановлював своє батьківство щодо ОСОБА_5

У 1979 році відносини з ОСОБА_4 зіпсувалися, і вона з дітьми переїхала жити до м. Харкова, де проживала в орендованих квартирах.

24.07.1980 року за договором купівлі-продажу придбала житловий будинок АДРЕСА_1 Посвідчення договору відбулось без згоди ОСОБА_2.

Позивачка вказала, що на сьогоднішній день знаходиться у шлюбі зі ОСОБА_2, хоча після розлучення з ним, народила від іншого чоловіка сина ОСОБА_6.

Те, що будинок є її особистою приватною власністю підтверджуються актом, що складений 24.07.2015 року депутатом Чемужівської сільської ради Сумець Т.М. шляхом опитування мешканців села Чемужівка.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Божко Д.О. наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в ньому, не заперечували проти постановлення заочного рішення.

ОСОБА_1 пояснила, що придбала будинок за власні кошти, до його придбання вже довгий час не проживала зі ОСОБА_2, навіть народила дитину від фактичних шлюбних відносин з іншим чоловіком.

Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через розміщення оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення позивачки, її представника, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, дослідив надані судові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 25.09.1971 року Славгородською селищною радою Синельніковського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 яке видане 25.09.1971 року Славгородською селищною радою Синельніковського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зазначеного відділу зроблено відповідний актовий запис за №33. (а.с.9)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_9, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 04.10.1971 року Славгородською с/радою Синельниковського району Дніпропетровської області. (а.с.8)

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про встановлення батьківства серії НОМЕР_4. (а.с.9,10)

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 24.07.1980 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_1, та посвідченого виконкомом Чемужівської сільської ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області, ОСОБА_1 було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.14)

Відповідно до акту, складеного 24.07.2015 року депутатом Чемужівської сільської ради Сумець Тетяною Миколаївною шляхом опитування мешканців села Чемужівка: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_2 (паспорт НОМЕР_5 виданий Зміївським РВ УМВС 08.12.1999 року) та ОСОБА_12, 1940року народження, проживає АДРЕСА_3 (НОМЕР_1 виданий Зміївським РВ УМВС 02.03.1998 року), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_13 дійсно прибули в село Чемужівка Зміївського району в липні 1980 року. Чоловік ОСОБА_1, за твердженням сусідів, ніколи сім'ю не відвідував. ОСОБА_1 купила житловий будинок в АДРЕСА_1 в ОСОБА_10 за свої особисті кошти.(а.с.12)

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили факт того, що з моменту придбання за особисті кошти ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 жодного дня не проживав у будинку, сім'ю не відвідував. Свідок ОСОБА_14 показала, що її батька ОСОБА_2 не пам'ятає, вони з матір'ю припинили шлюбні відносини, після чого вона його бачила. Будинок мати придбала за власні кошти.

Відповідно до ст. 13 ч. 4 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 41 ч. 1 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 319 ч. 2 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 386 ч. 1 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЗУ «Про власність», власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 ЗУ «Про власність», власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин.

Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1, придбаний за особисті кошти в період фактичного припинення шлюбних відносин зі ОСОБА_2

Тому, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Ккеруючись ст.ст.317,319,386 ЦК України, ч.1,2 ст.4 Закону України «Про власність», ст.57 СК України, ст.ст.10,11,60,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: