Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/3130/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Курач І.В.
Провадження № 22-ц/778/3375/15 Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

В позові зазначав, що 09.06.2013 року між ним і відповідачем був підписаний договір підряду № 002, відповідно до умов якого він зобов'язався виконати будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1. Населений пункт та номер квартири не встановлений. Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору, об'єм, характер та вартість робіт, передбачених п. 1.1 цього договору, встановлюються договірною ціною з додатками і розрахунками, узгодженими сторонами, що є підставою для проведення взаємних розрахунків і невід'ємною частиною цього договору. Зазначений договір повинен бути визнаний недійсним, оскільки за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором будівельного підряду внаслідок чого правовідносини, що виникають з цього договору повинні регулюватися параграфом 3 глави 61 ЦК України. В порушення умов договору № 002 від 09.06.2013 року вони не узгодили об'єм, характер та вартість робіт, передбачених п.1.1. договору, договірна ціна з додатками та розрахунками, що встановлюють об'єм, характер та вартість робіт ними не узгоджувалися. В порушення вимог ст. 877 ЦК України, при укладенні договору підряду не узгоджена проектна документація, та не визначений склад та зміст проектно-кошторисної документації, не визначено, яка із сторін та в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. З цих підстав неможливо визначити обсяг робіт, які замовив замовник і які повинен виконати підрядник. Позивач вбачає порушення ч.1 ст. 638 ЦК України, оскільки договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що не відбулося. Істотними умовами договору підряду від 09.06.2013 року № 002 мають бути: предмет договору (обсяг та види робіт); наявність проектної документації. Однак сторони не дійшли згоди щодо таких істотних умов договору підряду від 09.06.2013 року № 002. Крім того, в договорі № 002 від 09.06.2013 року вказано, що роботи мають бути виконані за адресою АДРЕСА_1, без зазначення населеного пункту, що також є істотною умовою договору будівельного підряду. Крім того, договір № 002 не містить умов відносно проектно-кошторисної документації. З огляду на викладене в позові просить суд визнати недійсним договір підряду № 002 від 09.06.2013 року, підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, а саме: в мотивувальній частині рішення 1-й абзац: «Судом встановлено, що між; сторонами по справі укладено договір підряду № 002 від 09.06.2013р. (а. с. 5,6)» замінити абзацом наступного змісту: «Судом встановлено, що між сторонами по справі підписано договір підряду № 002 від 09.06.2013р. (а.с. 5,6)».

В мотивувальній частині рішення 7-й абзац - виключити.

В мотивувальній частині рішення 26-й абзац: «Угода по всіх істотних умовах договору підряду, а саме початок та кінцевий строк виконання робіт, спосіб оплати та вартість робіт сторонами договору досягнуто. Без досягнення згоди,позивач по справі взагалі б не приступив до виконання оздоблювальних робіт в квартирі відповідача по справі» замінити абзацами наступного змісту: «Сторони договору не узгодили умови щодо об'єму, характеру та вартості робіт, тобто умову, щодо якої за заявою обох сторін (п. 1.2. договору) має бути досягнуто згоди. Договірна ціна з додатками та розрахунками, що встановлюють об'єм, характер та вартість робіт, які слугують підставою для проведення взаємних розрахунків та є невід'ємною частиною цього договору, сторонами не узгоджувалися, тобто договір підряду від 09.06.2013 р. № 002 є неукладеним.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9, встановлено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним»

Просить вступну, описову та резолютивні частини рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.04.2015року у цій справі залишити без змін.

До апеляційного суду надійшли заперечення відповідача, який наводить доводи на спростування апеляційної скарги, яку просить відхилити та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Апелянтом не оскаржується рішення суду по суті спору.

Зокрема, в апеляційній скарзі вказано, що апелянт просить вступну, описову та резолютивні частини рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.04.2015року у цій справі залишити без змін (а.с.83-84).

Таким чином, в частині, яка апелянтом не оскаржена, рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги стосуються лише висновків та мотивів прийняття рішення, яких дійшов суд першої інстанції при ухваленні рішення.

Апелянт оспорює фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції, зазначаючи про невідповідність висновку рішення обставинам справи.

Проте, вказані доводи не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вказаним апелянтом абзаци 1, 7, 26 мотивувальної частини рішення викладені у відповідності до вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України та встановлення саме таких обставин і підстав надало суду першої інстанції підстави для відмови у прозові, з чим апелянт згоден.

Фактично апелянт просить змінити мотивувальну частину судового рішення, що призведе до зміни його суті, а тому висновок рішення суду про відмову у позові суперечитиме мотивувальній частині цього рішення, що є неприпустимим.

Апелянт в обґрунтування своїх доводів посилається на роз'яснення п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» де, зокрема сказано: апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін з його уточненням чи доповненням.

Проте, у даній справі не допущено помилок, які стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, а тому задовольнити вимоги апелянта не видається можливим.

Крім того, апелянт погоджується з рішенням про відмову у задоволенні його позовних вимог, що не дає апеляційному суду вважати рішення суду першої інстанції неправильним.

Вищенаведені роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України стосуються випадків ухвалення судом першої інстанції саме неправильного рішення, яке може бути змінено у відповідності до цих роз'яснень ухваленням нового рішення.

Таких обставин у цій справі не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, наведені та проаналізовані вище у цій ухвалі, не мають свого підтвердження.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: