АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Побірченко Т.І., Соколової В.В.

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, виділ частки житлового будинку та земельної ділянки в натурі,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7194/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Зазначає, що у разі задоволення позову усі судові витрати по даній справі мають бути стягнуті з ОСОБА_5, який є пенсіонером та інших доходів крім пенсії не має. Враховуючи положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стягнення з ОСОБА_5 судових витрат буде можливим лише через декілька років, а тому необхідно буде звертати стягнення на частину в будинку АДРЕСА_1, яка належить останньому, та яку він може відчужити під час розгляду даної справи, а відтак існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 судових витрат на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з наведених в ній підстав.

ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання ОСОБА_4, особисто ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_5 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_5 забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, виділ частки житлового будинку та земельної ділянки в натурі.

19 березня 2015 року ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на жилу кімнату 1-5 площею 10,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та на господарські будівлі та споруди: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «Ж», погреб під літ. «З», які належать на праві власності ОСОБА_5

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 про забезпечення його позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на жилу кімнату 1-5 площею 10,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та на господарські будівлі та споруди: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «Ж», погреб під літ. «З», які належать на праві власності ОСОБА_5 з метою виконання рішення суду в частині стягнення з останнього витрат на правову допомогу та витрат на проведення судової експертизи.

Разом з тим, виходячи з аналізу положень ст. ст. 79, 215 ЦПК України витрати на правову допомогу та витрати на проведення судової експертизи не відноситься до позовних вимог, а є видом судових витрат, в зв'язку з чим така вимога не може бути забезпечена.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 інтересах ОСОБА_6 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Т.І. Побірченко

В.В.Соколова