Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1331/14-ц Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Категорія 39 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Широкової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Друга Житомирська нотаріальна контора, про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування та виділення частки будинку в натурі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду даним позовом. Просив в порядку спадкування визнати за ним право власності на 163/400 частин житлового будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1, які належали його померлому батьку ОСОБА_4; виділити в натурі приміщення будинку та надвірних споруд за вказаною адресою, які відповідають його частці.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Останній на день смерті являвся власником 163/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Другою Житомирською державною нотаріальною конторою 01 липня 2011 року. Співвласником іншої частини будинку є ОСОБА_2

Після смерті батька він, як єдиний спадкоємець, звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 10.12.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригінала свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Також зазначав, що за життя батька угоди про виділення його частки із загального майна не було укладено. Відповідач взагалі не визнає його права власності на належну йому частину будинку і надвірних споруд, власником яких являвся його покійний батько ОСОБА_4

Оскільки він не може в позасудовому порядку оформити своє право власності в порядку спадкування на фактично належне йому майно, то звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на 163/400 частин житлового будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1, які належали спадкодавцю ОСОБА_4

Виділено ОСОБА_1 в натурі в рахунок його частки 163/400 приміщення будинку і надвірних споруд по АДРЕСА_1, визначених за 5-м варіантом висновку №578/11.14 експерта СПД ОСОБА_5, проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1308,03 грн. та 3500 грн. судових витрат за проведену експертизу.

Частково не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи скаргу посилається на те, що він не погоджується з поділом будинку в натурі за 5-м варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки згідно даного варіанту позивачу ОСОБА_1 було виділено фактично половину самого будинку при значно меншому розміру частки у праві власності та обидва господарські приміщення - літньої кухні та сараю.

Також зазначає, що в порушення вимог Житлового кодексу України суд в рішенні не визначив які конкретно приміщення виділив ОСОБА_1, не зазначив про зміну його ідеальної частки в будинку, не визначив її розміру після поділу.

У рішенні суду не вирішено питання про стягнення грошової компенсації. Суд неправильно стягнув судовий збір та судові витрати по проведенню експертизи, позбавив права на кімнату 1-5, якою він фактично користується, а також позбавив права на господарські будівлі (літня кухня і сарай).

Крім того вказує, що позивач ніколи не проживав у вищевказаному будинку, забезпечений житлом за іншою адресою, ніколи не відвідував свого батька, не цікавився його життям та самим будинком. Не звертався ОСОБА_1 і до нього з приводу користування будинком, а відразу звернувся до суду з цим позовом.

Тому просить рішення суду в частині поділу будинку змінити, виділити належну позивачу частку за варіантом № 4 судової будівельно-технічної експертизи із стягненням на користь останнього відповідної грошової компенсації, сплатити яку він згоден. Також просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього судових витрат.

В іншій частині судове рішення не оскаржено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який являвся батьком позивача ОСОБА_1

ОСОБА_4 на день його смерті належало 163/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Співвласником іншої частини будинку є ОСОБА_2

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_1 Проте постановою державного нотаріуса від 10.12.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригінала свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги, слід визнати право власності на майно померлого ОСОБА_4, а саме на 163/400 частин житлового будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1.

З таким висновком суду фактично погодився відповідач ОСОБА_2, оскільки рішення суду у вказаній частині не оскаржив.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.2014 року, експертом запропоновано шість варіантів поділу спірного будинку.

Вирішуючи позов про поділ даного житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі, суд першої інстанції обґрунтовано застосував 5-ий варіант експертизи, виходячи із того, що на відміну від інших запропонованих експертом варіантів, даний варіант не потребує переобладнання та перепланування будинку, є найбільш наближеним до часток у праві спільної власності, які належать кожному співвласнику та передбачає мінімальний розмір компенсації співвласнику, частка якого зменшується, а також врахував порядок користування будинком, який фактично склався між співвласниками.

Проте суд в повній мірі не врахував роз'яснень, що викладені в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 року №7, а саме при постановленні рішення не вказав, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині поділу будинку, доповнивши резолютивну частину рішення із зазначенням конкретних приміщень будинку, що виділені кожному із співвласників і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються кожному із них.

Крім того, при вирішенні спору судом не вирішено питання про стягнення грошової компенсації за відступлення від належного розміру його частки у будинку, яка згідно висновку експертизи становить 14 917 грн. та неправильно стягнуто судові витрати за проведення експертизи.

Тому колегія суддів вважає доповнити рішення суду першої інстанції у зазначених частинах, стягнувши таку компенсацію з позивача на користь відповідача, а також зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат за проведення експертизи до 1750 грн.

Доводи викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про необхідність проведення поділу будинку за 4-им варіантом судової будівельно-технічної експертизи, з яким не погоджується позивач, на думку колегії суддів є неприйнятими, оскільки за вказаним варіантом поділу потребується переобладнання та перепланування будинку, частка позивача у праві спільної власності буде значно зменшена, а також вказаний варіант поділу передбачає значний розмір компенсації співвласнику, частка якого зменшується.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду про поділ будинку не впливають.

В решті судове рішення сторонами не оскаржено, а тому не є предметом перевірки його законності апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2014 року змінити.

Доповнити частину третю резолютивної частини рішення після слів „проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.2014 року" словами, а саме: коридор 1-1, ванну 1-2, кухню 1-3, комору 1-4, жилу кімнату 1-5, жилу кімнату 1-6, літню кухню літ.Б, сарай літ.В, загальною вартістю 210330 грн, розміром ідеальної частки 175/400.

Виділити ОСОБА_2 приміщення, а саме: коридор 2-1, кухню 2-2, жилу кімнату 2-3, жилу кімнату 2-4, загальною вартістю 269210 грн, розміром ідеальної частки 225/400.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 917 грн. грошової компенсації за відступлення від належного розміру його частки у будинку.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат за проведену експертизу з 3500 грн. до 1750 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді