У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

26 листопада 2015 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Вертелецькому М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2015 року ОСОБА_1звернулася до суду із скаргою, в якій зазначає, що в жовтні 2015 р.їй стало відомо про те,що 18.06.2010 р.на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 19939416,винесеної Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ про стягнення з ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 61807 гр.51 коп.за виконавчим листом № 2-2722 від 26.02.2009 р.,на все майно ОСОБА_3був накладений арешт,зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Постановою від 05.01.2011 р.виконавче провадження № 19939416 припинено на підставі п.5 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»(в ред.Закону від 01.01.2011 р.)арешти та всі інші заходи примусового виконання рішення скасовано.

На заяву про зняття арешту з майна,яку ОСОБА_1подала до Шевченківського ВДВС 12.10.2015 р.нею була отримана відповідь за № 12431 від 12.10.2015 р.,за змістом якої повідомлено заявника,що виконавчий лист № 2-2722 від 26.02.2009 р.було повернуто державним виконавцем стягувачу 05.01.2011 р.,станом на даний час виконавчий документ на виконанні не перебуває,фактично у знятті арешту з майна ОСОБА_1відмовлено.

Посилаючись на те, що бездіяльністю державної виконавчої служби порушується майнове право заявниці, вона просить суд зняти арешт з усього майна ОСОБА_1,що накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 18.06.2010 р.у виконавчому провадженні № 19939416 по стягненню з ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь ВАТ «Банк» Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 61807 гр.51 коп.

В судове засідання ОСОБА_1не з*явилась,що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

В судове засідання представник Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ не з*явився,надав письмове клопотання про розгляд скарги без його присутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд доходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.За змістом ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи встановлено,що 26.02.2009 р.Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 61807 гр.51 коп.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 13.09.2010 р. за №10238828 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 19939416 від 18.06.2010 р.Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ ,був зареєстрований тип обтяження боржника ОСОБА_1,а саме арешт рухомого майна в межах суми боргу 61807 гр.51 коп.із забороною його відчуження,з терміном дії до 13.09.2015 р.

Постановою від 05.01.2011 р.у виконавчому провадженні № 19939416 з підстав п.5 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ був повернутий стягувачу,інші заходи примусового виконання рішення скасовані,чинність арешту майна боржника припинена.

На заяву від 12.10.2015р.про зняття з її майна арешту,накладеного вказаною вище постановою від 18.06.2010 р.,ОСОБА_1була надана відповідь,за змістом якої після повернення виконавчого листа № 2-2722 від 26.02.2009 р. стягувачу,він повторно на виконання до Шевченківського ВДВС не надходив,на теперішній час ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає такої підстави для зняття арешту з майна боржника,як повернення виконавчого документа стягувачу.

Як передбачено ч.3 ст.2 ЦПК України ,провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів,чинних на час вчинення окремих процесуальних дій,розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції,чинній станом на 08.03.2011 р.,тобто на час прийняття Шевченківським ВДВС рішення про повернення виконавчого документа стягувану,було встановлено,що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Звідси слідує,що прийнявши рішення про повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону, державний виконавець скасовує арешт, накладений на майно боржника,проте на час розгляду скарги накладений на майно ОСОБА_1арешт державним виконавцем фактично скасовано не було.

Оскільки на час розгляду скарги підстав для подальшої чинності вказаного арешту майна ОСОБА_1 не встановлено,суд прийшов до висновку,що бездіяльність Шевченківського ВДВС порушує майнові права заявника,скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,383,385 ЦПК України, ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції,чинній станом на 08.03.2011 р.,суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Зняти арешт з усього майна ОСОБА_1,яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1,ІПН НОМЕР_1, що був накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 18.06.2010 року у виконавчому провадженні № 19939416 про стягнення з ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 61807 гр.51 коп.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 5 днів з наступного дня після її проголошення шляхом подання апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, - в той же строк з дня отримання її копії .

Суддя Ю.А. Галущенко