АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5489/15 Справа № 206/208/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач посилалася на те, що згідно попередніх договорів від 11 грудня 2012 року, 12 грудня 2012 року, 26 січня 2013 року вона, як майбутній покупець буд. № 21 по вул. Липнева в м. Дніпропетровську та земельної ділянки на якій розташований вказаний будинок, передала ОСОБА_2, ОСОБА_6 суму авансу у розмірі 16 500 доларів США, що еквівалентно 136 950 грн. 20 грудня 2013 року ОСОБА_7, діюча в інтересах ОСОБА_6, уклала договір купівлі-продажу його частини житлового будинку та земельної ділянки, яким передала у власність ОСОБА_2 06 січня 2014 року вона звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми завдатку. Також вона звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. 17 лютого 2014 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заборонено відчуження будинку №21 по вул. Липневій в м. Дніпропетровську та земельної ділянки. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на її користь 168 881 грн. 50 коп. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року рішення суду від 22 травня 2014 року скасовано та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на її користь 192 175 грн 50 коп. Під час виконання рішення суду 06 жовтня 2014 року на запит державного виконавця надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої право власності на будинок № 21 по вул. Липневій в м. Дніпропетровську та на земельну ділянку за ОСОБА_2 було припинено, у звязку з укладенням ОСОБА_2 договору дарування від 08 вересня 2014 року. Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції не була виконана ухвала щодо забезпечення позову. Вважає, що договір дарування житлового будинку №21 по вул. Липневій в м.Дніпропетровську є недійсним, оскільки укладався з метою уникнення виконання вказаного рішення суду, а також його вчинено без наміру створення правових наслідків, тому просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку №21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №3614, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Липнева, 21, кадастровий номер: :09:338:0006, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №3619.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку №21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №3614, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Липнева, 21, кадастровий номер: :09:338:0006, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №3619. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 06 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми завдатку, посилаючись на те, що вона мала намір придбати нерухоме майно будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Ігрень, вулиця Липнева, будинок 21, разом із земельною ділянкою. Власниками будинку і земельної ділянки є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. З метою укладення в подальшому договору купівлі продажу нерухомого майна, 26 січня 2013 року між нею та відповідачами був укладений попередній договір. Від імені відповідача ОСОБА_6 діяла його дружина ОСОБА_7 за довіреністю. Відповідно до попереднього договору, сторони зобовязались у строк не пізніше 12 березня 2013 року укласти договір про відчуження зазначеного нерухомого майна. За домовленістю сторін, вартість нерухомого майна складає 273 000 грн., що еквівалентно 33 000 доларів США. Позивач передала відповідачам завдаток в розмірі 14 500 доларів США, що еквівалентно 120 350 грн. Однак, договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки не був укладений з вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року у цій справі було заборонено відчуження будинку №21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську та земельної ділянки за адресою вул. Липнева, 21 у м. Дніпропетровську площею 0,0415 га, кадастровий номер :09:338:006, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у рівних долях по ? частці кожному (а.с. 5).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми завдатку задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 168 881 грн. 50 коп. в іншій частині позову відмовлено. У скасуванні заходів забезпечення позову відмовлено (а.с. 6-8).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 192 175 грн. 50 коп. та 2 166 грн. 35 коп. судових витрат (а.с. 9-11).

22 вересня 2014 року були видані виконавчі листи на примусове виконання рішення суду від 10 вересня 2014 року (а.с.12,13).

Під час виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми завдатку, на запит державного виконавця надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої право власності на будинок №21 по вул. Липневій в м. Дніпропетровську та на земельну ділянку за ОСОБА_2 було припинено у звязку з укладенням ОСОБА_2 договору дарування від 08 вересня 2014 року (а.с. 15, 16).

Згідно договору дарування житлового будинку від 08 вересня 2014 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок №21, який розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Липнева, 21 та земельну ділянку за цією ж адресою (а.с. 15, 16, 19).

З матеріалів справи вбачається, ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року про забезпечення позову, якою було заборонено відчуження будинку №21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську та земельної ділянки за адресою вул. Липнева, 21 у м. Дніпропетровську площею 0,0415 га, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у рівних долях по ? частці кожному, сторонами не оскаржувалася та направлялася судом першої інстанції до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.141-143).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 жовтня 2014 року відомості у Єдиному Реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна стосовно заборони відчуження будинку №21 по вул. Липневій у м.Дніпропетровську та земельної ділянки за адресою вул. Липнева, 21 у м.Дніпропетровську площею 0,0415 га, кадастровий номер :09:338:006 - відсутні (а.с.14).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 цього Кодексу).

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За результатами аналізу вказаної норми вбачається, що договір дарування спрямований на припинення права власності у дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи, договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій.

Відповідач ОСОБА_2, як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у подарованому нею ОСОБА_4 будинку №21 по вул.Липневій в м.Дніпропетровську не проживає, однак, в ньому зареєстрована (а.с.22, 132).

Також з наданих матеріалів справи вбачається ОСОБА_2, достовірно знаючи про те, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року було заборонено відчуження будинку №21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську та земельної ділянки за адресою вул. Липнева, 21 у м. Дніпропетровську площею 0,0415 га, кадастровий номер :09:338:006, і зазначена ухвала не була скасована у встановленому законом порядку, не повідомила про це нотаріуса на час укладення договору дарування вказаного будинку та земельної ділянки між нею та ОСОБА_4 (а.с. 6-8).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що договір дарування вищевказаного будинку та земельної ділянки від 08 вересня 2014 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином і лише з метою уникнення матеріальної відповідальності ОСОБА_2 перед ОСОБА_3

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог позивача є безпідставними та спростовуються наявними в матерілах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді