Справа № 487/5025/15-ц
Провадження № 2/487/2152/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Шапошник Т.В., Горта О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про повернення незаконно утриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про повернення незаконно утриманні грошових коштів за опалення та гаряче водопостачання починаючи з 2005 року та по теперішній час, з урахуванням індексу інфляції , а також три відсотки річних від простроченої суми, погашення суми боргу в рахунок перерахунку ватрості житово-комунальних послуг, скасувати всі судові накази, які були направлені на виконання.

В позові позивач зазначив, що ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» за період 2002 р. По теперішній час незаконно утримало з нього грошові кошти за послуги гарячого водопостачання та опалення квартири.При цьому вважає, що відповідач незаконно в порушення вимог Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, здійснив підвищення тарифів на послуги теплопостачання населенню.

В судове засідання позивач не зявився, в позові просив суд розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Господарська діяльність ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» регламентується Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року №575/95 та Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV.

Згідно ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» теплова енергія, яку виробляє ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» є товарною продукцією, що виробляється на обєктах теплопостачання для опалення, підігріву води, інших господарських і технологічних потреб споживачів та призначена для купівлі-продажу.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.07.1999 року та рішенням Миколаївської міської ради від 22.10.1999 р. № 579, ВАТ «Миколаївська ТЕЦ», правонаступником якого є ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», виключена з переліку виконавців послуг з теплопостачання у комунальному житловому фонді. У звязку з чим ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» є комбінованим виробником електричної та теплової енергії і має статус теплогенеруючої та теплопостачальної організації та не є виконавцем послуг з теплопостачання у комунальному житловому фонді.

Як встановлено судом, позивач мешкає за адресою АДРЕСА_1 та є власником частки вказаної квартири, користується послугами з теплопостачання, які надає відповідач ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», між сторонами був укладений договір на постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання №3200067 від 01.11.2005 року, але вказаний договір підписаний не був, але фактична теплова енергія в квартиру позивача надавалась, що не заперечував і позивач.

Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обовязком саме споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про теплопостачання» питання регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, відноситься до компетенції повноважень Національної комісії регулювання електроенергетики України у сфері теплопостачання (далі - НКРЕ України).

Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін, тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Статтею 28 п. «а» пп.2 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет встановлює в порядку та межах, визначених законодавством, тарифи щодо оплати комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади.

Тарифи на теплову енергію встановлені НКРЕ України, погоджуються з Миколаївською міською радою.

У відповідності до рішення Миколаївської міської ради від 04.11.2005 р. з 01.11.2005 р. нарахування оплати з опалення житла фізичним особам, які проживають в будинках не обладнаних приладом комерційного обліку теплової енергії, здійснюється розрахунковим методом, в відповідності з тепловим навантаженням і фактичними параметрами теплоносія. Згідно рішення Миколаївської міської ради від 20.12.2007 р. з 01.01.2008 р. фізичні особи, які проживають в будинках, що отримують на опалення житла теплоносії ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» та не обладнані внутрішньобудинковим приладом комерційного обліку теплової енергії, зобовязані сплачувати теплову енергію за двоставковому тарифу, який складається: 1. абонентська плата за 1 кв.м. опалювальної площі, нараховується на протязі року; 2. плата за фактично отриману теплову енергію за 1 кв.м. опалювальної площі, нараховується лише в опалювальний період.

Таким чином, нарахування сплати за постачання теплової енергії для опалення квартири позивача здійснювались з фактично отриманої теплової енергії, у відповідності з затвердженими тарифами.

Так, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №861 від 26.09.2001 року погоджено тарифи на теплову енергію для розрахунків з населенням м. Миколаєва.

В подальшому тарифи змінювались неодноразово на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2540 від 20.12.2007 р., №2390 від 26.12.2008 р., №46 від 22.01.2010 р., №1518 від 24.12.2010 р.

При цьому, правомірність нарахувань за теплову енергію встановлена рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва, які набрали законної сили 23.04.2013 року яким була стягнута заборгованість за поставлену теплову енергію з позивача за період з 01.03.2009 р. по 30.11.2010 р. та 28.02.2014 року яким була стягнута заборгованість за поставлену теплову енергію з позивача за період з 01.12.2010 р. по 01.12.2011 р. та відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судом рішення не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У позовній заяві позивач просить здійснити перерахунок та повернути незаконно утримані з нього грошові кошти за опалення та гаряче водопостачання за період з 2005 р. по теперешний час.

Так, згідно Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, якщо наданя послуг розпочалось пізніше встановленого строку або опалювальний сезон достроково закінчився, а також за наявності перерв у наданні послуг, що перевищують допустимий строк (12 годин на добу один раз на місяць), виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг. У разі оплати послуг за двоставковими тарифами перерахунку підлягає умовно-змінна частина плати за послуги з централізованного опалення.

Таким чином, на підставі викладенного, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про проведення перерахунку вартості послуг з теплопостачання для опалення квартири.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Однак в ч. 2 даної статті не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав і інтересів, як повідомлення прокурора про вчинення економічного злочину та зобов'язання відповідача зробити публікацію в ЗМІ про вчинення товариством економічних злочинів, у звязку з чим вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконаннями, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позова ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про повернення незаконно утриманих грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Д.Г. Нікітін