Справа № 144/486/15-ц
Провадження № 2/144/150/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю прокурора Мельника О.І., позивача ОСОБА_6, представника відповідача Бичок М.О., представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Поник Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик цивільну справу за позовом прокурора Теплицького району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Соболівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Соболівський ДНЗ «Сонечко», про стягнення безпідставно одержаних коштів,

установив :

Прокурор Теплицького району в квітні 2015 року звернувся до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, 2010 року народження, законним представником якої є ОСОБА_6, з позовом до Соболівської сільської ради, третя особа Соболівський ДНЗ «Сонечко», про стягнення безпідставно одержаних коштів у розмірі 845 грн. 25 коп., посилаючись на те, що вказані кошти були безпідставно сплачені за харчування ОСОБА_4 в Соболівському ДНЗ «Сонечко» в 2012-2015 роках, оскільки плата за харчування дітей, позбавлених батьківського піклування, за перебування в державних та дошкільних закладах не справляється.

В судовому засіданні прокурор Мельник О.І. заявлені вимоги підтримав, пояснив, що внаслідок стягнення коштів за харчування малолітньої ОСОБА_4 в Соболівському ДНЗ «Сонечко», порушено її право на особливий захист і допомогу з боку держави, на утримання у комунальних дошкільних навчальних закладах за рахунок держави.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 - піклувальник ОСОБА_6. позов підтримала.

Представник відповідача - Соболівської сільської ради - сільський голова Бичок М.О. позов визнав. Вказав на розбіжності у законодавстві щодо звільнення від плати за харчування дітей в дитячому садку та відсутності звернення ОСОБА_6 до сільської ради про вирішення даного питання.

Представник третьої особи - Соболівського дошкільного навчального закладу «Сонечко» Поник Л.Г. пояснила, що в дитячому садку були відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернулася до прокуратури Теплицького району щодо представництва прокуратурою у суді інтересів її підопічної ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка позбавлена батьківського піклування. Розпорядженням Теплицької РДА Вінницької області від 18 листопада 2011 року ОСОБА_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Теплицького районного суду від 05 серпня 2011 року матір дитини ОСОБА_5 визнано недієздатною, встановлено піклування над неповнолітньою ОСОБА_4, піклувальником призначено ОСОБА_6. З метою здобуття дитиною дошкільної освіти, її догляду та оздоровлення, створення умов для її фізичного, розумового і духовного розвитку, ОСОБА_4 було влаштовано до Соболівського дошкільного навчального закладу «Сонечко», який знаходиться у комунальній власності Соболівської сільської ради Вінницької області. Згідно інформації Соболівської сільської ради № 56 від 22 квітня 2015 року за харчування ОСОБА_4 у ДНЗ в період з 2012 по 2015 роки сплачено 845 грн. 25 коп..

Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту» передбачено, що організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах покладаються на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, районні державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані дошкільні навчальні заклади, органи місцевого самоврядування, а також на керівників дошкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 цього Закону батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірі, що не перевищує 60 відсотків (у міській місцевості) та 40 відсотків (у сільській місцевості) від вартості харчування на день.

Згідно п. 2.2. Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2002 № 667, розмір плати за поданням дошкільного навчального закладу встановлюють місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування або підприємства, організації та установи, які перебувають у державній (комунальній) формі власності і мають у своєму підпорядкуванні дошкільні навчальні заклади, один раз на рік з урахуванням матеріального стану сім'ї та режиму роботи закладу. Вони можуть установлювати додаткові пільги щодо батьківської плати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, підприємств, організацій, установ.

Так, згідно ст.ст. 6,25 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. З цією метою держава, серед іншого, вживає

- 2 -

заходів щодо пільгового забезпечення дітей ліками та харчуванням у порядку, встановленому законодавством. Діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави

У статтях 8, 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» зазначено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних рад.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про дошкільну освіту» органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції: забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території; ведуть облік дітей дошкільного віку; контролюють додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів у сфері дошкільної освіти, забезпечують соціальний захист, охорону життя, здоров'я та захист прав учасників навчально-виховного процесу.

Згідно ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать сприяння діяльності дошкільних та позашкільних навчально-виховних закладів; організація обліку дітей дошкільного та шкільного віку.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про дошкільну освіту» дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, гарантовано право на утримання у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах за рахунок держави, а також на захист їх особистих, майнових і житлових прав згідно із законодавством України.

Пунктом 2.6. Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2002 № 667, передбачено, що плата не справляється за харчування, серед іншого, з дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають під опікою і виховуються в сім'ях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 88, 174, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області на користь законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 безпідставно отримані кошти у розмірі 845 грн. 25 коп.(вісімсот сорок п'ять гривень, 25 коп.).

Стягнути з Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області на користь держави за розгляд справи в суді першої інстанції судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.(двісті сорок три гривні, 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

СУДДЯ