АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-6182 Головуючий у 1-й інстанції - Басалаєва А.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

ГоловачоваЯ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Харіс Компані" про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Харіс Компані" (далі - ТОВ "Харіс Компані") про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_4 та ТОВ "Харіс Компані" на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 1 572 691 грн. 97 коп., а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.125-131).

В суд апеляційної інстанції представники ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Харіс Компані" п'ять разів не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток, зокрема, уповноваженій особі ПАТ "Дельта Банк" (а.с.155-157; 162; 174; 187-а; 192).

Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - Банк) та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.6-16), відповідно до Додаткової угоди №1 від 24 лютого 2009 року реєстраційний номер було змінено на №1 (а.с.25), згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 168 000 швейцарських франків з розрахунку 8,49% річних на строк з 30 листопада 2006 року по 30 листопада 2017 року.

8 грудня 2011 року між Банком та позивачем було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.50-51), відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Банк передає (відступає) позивачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач змінює Банк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від Банку до позивача прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати (замість Банку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до пункту 1.2.2 Договору кредиту ОСОБА_4 зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору кредиту.

Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 Договору кредиту нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів: з 1 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Відповідно до пункту 11.1 Договору кредиту, позивач має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем 1 та/або його вручителями умов цього договору та договорів, укладених у забезпечення виконання відповідачем 1 зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 32 календарних днів з дати надіслання позивачем відповідної вимоги ввернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані позивачу, у випадках, передбачених пунктами "а - ж", в тому числі і випадку порушення відповідачем 1 строків платежів, що встановлені Договором кредиту.

Виконання відповідачем 1 зобов'язань за Договором кредиту забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки між Банком та відповідачем 2, згідно з яким відповідач 2 поручається перед позивачем за виконання відповідачем 1 зобов'язань за Договором кредиту (а.с.31-33). Відповідальність відповідача 2 настає у випадку невиконання відповідачем 1 зобов'язань за Договором Кредиту. Відповідачі несуть перед позивачем солідарну відповідальність.

Відповідач 1 умови Договору кредиту належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення Досудових вимоги про виконання зобов'язань згідно умов Договору (а.с.36-37). 18 березня 2013 року відповідачу 2 була направлена Претензія на суму 74 760,45 швейцарських франків (а.с.38-39).

Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 4 вересня 2013 року у відповідачів перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 1 572 691 грн. 97 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 1 117 110 грн. 13 коп.; суми заборгованості за відсотками - 455 581 грн. 83 коп.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону унаслідок допущеної районним судом неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення вимог процесуального закону в частині вирішення питання належного повідомлення відповідача про місце та час розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б підтверджували виконання районним судом своїх обов'язків, передбачених ч.4 ст. 10 ЦПК України.

Розгляд справи проведений районним судом у відсутність, зокрема, ОСОБА_4 не повідомленого належним чином про місце та час судового засідання, оскільки направлені судом повістки повернулися без вручення з відміткою уповноваженої особи поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.71, 80, 100).

За таких обставин, ураховуючи положення ч.2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважав за можливе дослідити у якості нових доказів: вимогу ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4 про дострокове погашення заборгованості № 29-35 від 15.07.2010; вимогу ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Харіс Компані" про дострокове погашення заборгованості № 29-36 від 15.07.2010 (а.с.133, 184).

Указані письмові докази свідчать про те, що ПАТ "УкрСиббанк" у липні 2010 року змінив строк погашення кредитної заборгованості у зв'язку з порушенням боржником умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У липні 2010 року відповідачі отримали письмові повідомлення ПАТ "УкрСиббанк" від 15 липня 2010 року про зміну умов кредитного договору, згідно з якими банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитними договорами, зазначивши днем остаточного їх погашення сьомий день з дня направлення відповідної письмової вимоги, тобто з 15 липня 2010 року (а. с. 133, 184).

У той час з вимогами про стягнення заборгованості правонаступник ПАТ "УкрСиббанк" - ПАТ "Дельта Банк", звернувся до суду в жовтні 2013 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки відповідач з поважних причин не був присутнім у судовому засіданні та не мав можливості подати заяву про застосування судом позовної давності, його заяви про застосування судом позовної давності, які містяться у заяві про перегляд заочного рішення (а.с.115) та у апеляційній скарзі (а.с.129-130) можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, адже можливість відповідача заявити про необхідність застосування позовної давності не реалізована через невиконання судом процесуальних вимог щодо належного повідомлення сторони про місце та час розгляду справи.

Вказані обставини, враховуючи положення ст. 309 ЦПК, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Я.В.Головачов