АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року в справі за заявою Дочірнього підприємства «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року відмовлено Дочірньому підприємству «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1. Зобов'язано Управління державного казначейства Солом'янського району м. Києва повернути Дочірньому підприємству «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» в сумі 121 гривні 80 копійок, внесені підприємством через ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно платіжного доручення № 49 від 10 березня 2015 року як судовий збір при подачі заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Дочірнє підприємство «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Вважає, що судом не повно з'ясовані обставини, які суд вважає встановленими, тому що до заяви про видачу судового наказу були додані докази, які безумовно свідчать про те, що боржник проживає у гуртожитку ДП «Автомобіліст» і користується комунальними послугами. Такими доказами, зокрема, є договір найму жилого приміщення будинку по АДРЕСА_1 від 01.01.2012 р., копія якого додана до заяви про видачу судового наказу та довідка з місця проживання від 10 березня 2015 р. №22.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Унікальний номер справи: 760/5384/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7435/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в м. Києві від 03 квітня 2015 року, ОСОБА_1 по місту Києву зареєстрованим не значиться.

Таким чином, відмовляючи Дочірньому підприємству «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до норм ст. 100 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Питання про реєстрацію, а також зняття особи з реєстрації регулюється спеціальним Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ст.ст. 3, 9 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зняття з реєстрації місця перебування особи здійснюється за її повідомленням.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що наданий апелянтом договір оренди житлового приміщення не є доказом зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) фізичної особи - боржника за адресою гуртожитка, розташованого в Солом'янському районі м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги, що мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому ця ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню за суду першої інстанції для розгляду по суті, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в ухвалі суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року обґрунтована та законна і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Автомобіліст» ВАТ «КАТП 13062» - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: