Ухвала

іменем україни

14 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., розглянувши касаційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету водного господарства та природокористування про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді диспетчера навчально-наукового механічного інституту Національного університету водного господарства та природокористування з 02 червня 2015 року. Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_2 62,15 грн середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 200 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі Національний університет водного господарства та природокористування, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав для припинення трудового договору є угода сторін.

Так, судами встановлено, що 25 травня 2015 року ОСОБА_2 особисто подала заяву на звільнення за згодою сторін з 02 червня 2015 року, яку було погоджено з директором навчально-наукового механічного інституту.

Разом з тим, 26 травня 2015 року ОСОБА_2 подала заяву про відкликання заяви від 25 травня 2015 року в якій просила вважати її недійсною, проте у задоволенні даної зави було відмовлено.

26 травня 2015 року виконуючим обов'язки ректора Національного університету водного господарства та природокористування СорокоюВ.С. зазначену заяву розглянуто, задоволено та прийнято рішення про звільнення за згодою сторін з 02 червня 2015 року.

29 травня 2015 року видано наказ К № 355 про звільнення 02 червня 2015 року ОСОБА_2 з посади диспетчера Національного університету водного господарства та природокористування за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Проте, звільнення ОСОБА_2 проведено з порушення порядку, встановленого для звільнення з підстав п. 1 ст. 36 КЗпП України, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди про звільнення за згодою сторін.

За змістом ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись ч. 2 ст. 235, ст. 237-1 КЗпП України, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності й надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлено ОСОБА_2 на посаді диспетчера навчально-наукового механічного інституту Національного університету водного господарства та природокористування з 02 червня 2015 року та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу й моральної шкоди.

Визначаючи розмір середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, місцевим судом вірно застосовано норми КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету водного господарства та природокористування про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана