АПЕЛЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» Стрюкової ІриниОлександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, компенсації частини втрати заробітної плати в зв'язку із порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7661/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Надра») про стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, компенсації частини втрати заробітної плати в зв'язку із порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 компенсацію за роботу у вихідні дні у розмірі 2 645 грн. 88 коп., суму індексації за роботу у вихідні дні у розмірі 1 542 грн. 54 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 338 672 грн. 64 коп., а всього 342 861 грн. 06 коп.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 386 грн. 72 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи та дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази залучення ОСОБА_2 та виконання нею роботи у вихідні дні, а тому суд безпідставно задовольнив вимогу останньої про стягнення компенсації за роботу у вихідні дні, індексацію такої суми та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. До того ж, в матеріалах справи відсутні докази того, що філія ПАТ «КБ «Надра» Черкаське регіональне управління працювала у вихідні дні, про роботу в які стверджує позивач. Для залучення працівника до роботи у вихідні дні мав бути виданий окремий наказ, доказів видання якого ОСОБА_2 не надано. Також зазначає, що судом застосовано положення ст. ст. 72, 107, 117 КЗпП України, які не поширюються на правовідносини сторін. Крім того, при ухваленні рішення судом першої інстанції не застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами положення ст. ст. 127, 163, 164, 168, 171 Податкового Кодексу України, оскільки навіть у разі задоволення позову, суд у своєму рішенні обов'язково має зазначити, що стягувана сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб, з метою виконання вимог Податкового кодексу та подальшого утримання такого податку при безпосередній сплаті стягуваних сум. Звертає увагу суду на те, що апелянта відповідно до вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, а тому суд дійшов помилкового висновку про стягнення з нього судового збору.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 в інтересах ПАТ «КБ «Надра» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 не з'явились, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення та особистий підпис представника в довідковому листі, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, до 13 лютого 2009 року позивач працювала у ПАТ КБ «Надра» на посаді радника відділу навчання продажу банківських продуктів центру професійного навчання Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом (т.1, а.с.15-18).

13 лютого 2009 року ОСОБА_2, була звільнена з роботи згідно п. 11 наказу № 79-п від 13 лютого 2009 року (т.1, а.с.8, 9-14).

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з останнього на її користь компенсацію за роботу у вихідні дні у розмірі 2 645 грн. 88 коп., суму індексації компенсації за роботу у вихідні дні у розмірі 1 542 грн. 54 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 338 672 грн. 64 коп., а всього 342 861 грн. 06 коп.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно, оплата за роботу у неробочі дні входить до структури заробітної плати. Розмір оплати за роботу у неробочі дні визначений ст. 107 КЗпП України та передбачає, що робота у святковий і неробочий день (ч. 4 ст. 73 КЗпП України) оплачується у подвійному розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати складає додаткова заробітна плата, і є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій ст. 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Компенсація (оплата) роботи у вихідні дні є законодавчою гарантією прав працівника за роботу у вихідні дні (ст. 107 КЗпП України).

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2008 року розпорядженням Віце-президента банку № 549 «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» передбачено впровадження нового продукту «Від тисячі до мільйону» і проведення в зв'язку з цим в період з 27 по 30 грудня 2008 року семінарів по даному продукту для співробітників банку Департаментом управління персоналом та Департаментом змін та інновацій роздрібної мережі ВАТ КБ «Надра», пунктом 1.2 розпорядження зобов'язано направити співробітників на семінари з 27 по 29 грудня 2008 року згідно зі списками за додатком № 33 (т.1, а.с.19-24).

Додатком № 33 до розпорядження передбачено місце проведення семінарів, дату та особу, яка їх проводить. ОСОБА_2 вказана в якості особи, яка в період з 27 грудня 2008 року по 30 грудня 2008 року направляється для проведення семінарів в Черкаському Регіональному Управлінні ВАТ КБ «Надра». При цьому, 27 грудня 2008 року та 28 грудня 2008 року є вихідними днями.

Також, відповідно до письмового розпорядження № 3 від 06 січня 2009 року «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» передбачено впровадження нового продукту «Від тисячі до мільйону один крок» в період з 12 по 28 січня 2009 року (т.1, а.с.209-214).

Пунктом 1.1 розпорядження передбачено обов'язок направити співробітників згідно додатку № 1, а п. 2.1 розпорядження передбачено прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендових площадок продажу. ОСОБА_2 зазначається серед таких працівників в якості особи, яка у період з 12 січня 2009 року по 28 січня 2009 року направляється для проведення семінарів в Черкаському Регіональному Управлінні ВАТ КБ «Надра».

Згідно розпорядження № 3 проведення семінарів-тренінгів здійснювалося в тому числі у вихідні дні. В період з 12 січня 2009 року по 28 січня 2009 року вихідними днями були 17, 18, 24 та 25 січня 2009 року.

Зі змісту поточного звіту по операціям по поточному (картковому) рахунку за грудень 2008 року, який належить ОСОБА_2, вбачається, що 26 грудня 2008 року, тобто напередодні виконання заходів, передбачених Розпорядженням № 549, ВАТ КБ «Надра» зарахувало на картковий рахунок позивача 706,00 грн. з цільовим призначенням «кошти на відрядження» (т.1, а.с.25-26).

Також, з поточного звіту за січень 2009 року, вбачається, що 09 січня 2009 року, напередодні виконання заходів, передбачених Розпорядженням № 3 ОСОБА_2 було перераховано на її картковий рахунок грошові кошти в розмірі 7 200,00 грн. з цільовим призначенням «кошти на відрядження» (т.1, а.с.27-28).

Зарахування таких коштів відповідає змісту та меті розпоряджень № 549 та № 3. Кошти на відрядження були зараховані відповідачем на рахунок позивача напередодні направлення останнього до визначених в розпорядженнях місць проведення заходів, проведення яких передбачалось згаданими розпорядженнями в інших регіонах.

Відповідно до п. 1.3.1 діючих в ПАТ КБ «Надра» локальних «Правил оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження» в системі ВАТ КБ «Надра», працівники банку можуть направлятись у службові відрядження з наступною метою: а) для вирішення виробничих питань: перевірка роботи структурних підрозділів Банку; поїздка по виробничих питаннях; участь у нарадах, конференціях, отримання та надання інформаційно-консультативних послуг; б) з метою навчання у виробничих потребах; в) з інших питань, пов'язаних із діяльністю банку (т.1, а.с.30-43).

Пунктом 4.1.,4.3. вказаних Правил передбачено, що відрядженому працівникові перед виїздом у відрядження надається грошовий аванс у межах суми на оплату проїзду, наймання жилого приміщення добові. Аванс у готівковій або безготівковій формі ( при використанні особистої пластикової картки) або витратний ліміт (при використанні корпоративної пластикової картки) виплачується або встановлюється, щонайменше, за один день до початку відрядження.

Дослідивши вказані докази, враховуючи, що напередодні заходів, передбачених розпорядженнями № 549 та № 3, ПАТ КБ «Надра» зарахувало позивачу грошові кошти з цільовим призначенням «кошти на відрядження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що мало місце направлення та перебування позивача у відрядженні згідно цих розпоряджень та на їх підставі, а також виконання передбачених ними заходів в період, який в них був визначений, в тому числі у вихідні дні, та установивши, що ПАТ КБ «Надра» не було оплачено роботу у такі дні, поклав на нього заходи відповідальності, передбачені ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на табелі виходу на роботу працівників ВАТ КБ «Надра» за грудень 2008 та січень 2009року, оскільки вказані табелі не можуть бути доказом невиконання позивачем робіт у вихідний день. Навпаки, в даному випадку такі табелі є лише доказом, що відповідач не виконував вимоги щодо обліку виконуваних позивачем робіт, не здійснював оплату таких робіт.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку Частиною 2 ст. 65 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Можливість виконання робіт у неробочі та вихідні дні, понад 5-денний робочий тиждень, була прямо передбачена умовами чинного станом на 2008-2009 року Колективного договору ВАТ КБ «Надра», який з боку трудового колективу був підписаний Головою Ради трудового колективу ВАТ КБ «Надра». Зокрема, згідно п.4.7. адміністрація зобов'язується здійснювати оплату праці працівників за роботу у святкові та неробочі дні у подвійному розмірі, що зазначається у наказі або за бажанням працівника, що працював у святковий чи неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку у визначений ним день (т.1, а.с.44-54).

В рішенні від 15 січня 2013 року № 9-рп/201 у справі № 1-18/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст. 233 КЗпП України, Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівникові заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ПАТ КБ «Надра» індексації за роботу у вихідні дні згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 1, ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що в рішенні суд першої інстанції мав зазначити, що стягувана сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб, з метою виконання вимог Податкового кодексу та подальшого утримання такого податку при безпосередній сплаті стягуваних сум, оскільки спірні правовідносини врегульовані ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження».

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» Стрюкової ІриниОлександрівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

А.О.Чобіток