Справа № 303/1345/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 липня 2015 року по справі за заявою про перегляд в зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3звернувся до суду з заявою про перегляд в зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року.

Заяву мотивана тим, що вказаним рішенням було задоволено позов ОСОБА_2 і стягнуто на його користь з ОСОБА_3 450 000 грн. боргу та 66 000 грн. відсотків за користування грошовими коштами. Підставою для ухвалення такого судового рішення були розписки від 07.01.2011 року та від 11.05.2011 року, а також договір від 05.04.2012 року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2014 року, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, договір від 05.04.2012 року визнаний недійсним. Враховуючи, що всі розрахунки у цивільній справі про стягнення боргу були проведені виходячи з дійсності договору від 05.04.2012 року, який визнаний судом недійсний, просив переглянути рішення суду від 19.03.2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Оскаржуваним рішенням суду заяву задоволено: рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19.03.13р. скасовано та прийнято нове рішення яким стягнуто з ОСОБА_3172 000 грн. боргу, в решті позову відмовлено.

З цим рішення не погодився позивач порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Довід апеляційної скарги: апелянт визнавав отримання від відповідача 200000 грн. як сплату відсотків по усній домовленості, які були сплачені до підписання договору про відсотки від 05.04.2012 р..

Цей довід є безпідставним.

Згідно матеріалів справи, 19.03.2013 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу: позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_3 450 000 гривень боргу та 66 000 гривень відсотків за користування грошовими коштами.

Підставою для ухвалення такого судового рішення були розписки від 07.01.2011 року та від 11.05.2011 року, а також договір про сплату відсотків від 05.04.2012 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним визнано недійсним договір від 05.04.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2014р. рішення залишене без змін. Ухвалою ВССУ від 21 січня 2015 р ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд. 12 червня 2015 року апеляційний суд виніс ухвалу, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Отже, на сьогоднішній день договір від 05.04.2015 року недійсний і саме цей договір у визначенні суми боргу в частині несплати відсотків був покладний в обгрунтування рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19.03.2013 р. Тому борг відповідача становить суму визначену в розписках про отримання грошових сум, яка становить 450 тис. грн. Саме таку суму боргу відповідач повинен повернути позивачу відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальнику/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та /або/ державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

На підставі зазначених норм права судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги твердження позивача про отримання від відповідача 200 тис. грн. як відсотків за користування позикою на підставі усної домовленості, оскільки зазначена сума значно перевищує суму у двадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян і цей факт повинен підтверджуватись письмово, чого немає, оскільки вказаний вище договір визнано недійсним. Зарахування цієї суми, яка отримана позивачем, що ним визнано, слід розцінювати як повернення боргу, що і зроблено судом першої інстанції.

Тому висновок суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 172000 грн. з відповідною мотивацією, яка зазначена в оскаржуваному рішенні, є таким, що відповідає обставинам справи та законодавству України.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 липня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :