УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про нарахування та виплату суми вкладу, процентів за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), та з урахуванням уточнень просили суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їм не виплачену суму та нараховані проценти за депозитним вкладом від 26 лютого 2008 року № SAMDN2704 за весь період користування відповідачем коштами у розмірі 5 090, 57 грн; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 6 000 грн; зобов'язати відповідача здійснити виплату всієї суми одноразово шляхом перерахування її на вклад «Копилка детям» № SAMDN0340 у цьому ж банку.

Обґрунтували позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, на ім'я якої у Вінницькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» був відкритий депозитний вклад «Стандартний» згідно укладеного депозитного договору від 26 лютого 2008 року № SAMDN2704.

Станом на 26 лютого 2010 року на зазначеному рахунку містилась сума 11 999,99 грн, із яких 1 999,99 грн - нараховані проценти. Отримавши свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом на вклад з нарахованими процентами, вони 11 березня 2011 року звернулися до банку із письмовою заявою про повернення вкладу та процентів за ним. Разом з тим, 02 квітня 2011 року банком повернуто 10019,61 грн, а 19 квітня 2012 року - 2003, 94 грн без нарахування процентів за користування цими коштами у період із 26 лютого 2010 року по день повернення.

Крім того, посилалися на те, що протиправні дії відповідача призвели до того, що вони зазнають душевних страждань, так як не можуть у повному обсязі виконати останню волю ОСОБА_5, тобто всі кошти з її рахунку перекласти на рахунок її онуки, щоб в подальшому використати їх на навчання. Діями відповідача їм завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в них виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, розвинулася гіпертонія.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині відмови у нарахуванні та виплаті процентів за депозитним вкладом та ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму процентів за депозитним вкладом від 26 лютого 2008 року № SAMDN2704 у розмірі 2 210, 61 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять змінити рішення апеляційного суду у частині розміру коштів, що підлягають виплаті банком.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У справі встановлено, що 26 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу № SAMDN2704 (Вклад «Стандарт»), відповідно до якого банк прийняв від ОСОБА_5 вклад у розмірі 10 000 грн строком на 12 місяців зі сплатою 14 відсотків річних (а. с. 6). Згідно додаткових угод до договору відсоткова ставка за вкладом збільшена на 0, 50 % (а. с. 7,8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на Ѕ частку грошового вкладу № SAMDN2704 (Ѕ частка належить ОСОБА_3 як одному із подружжя). Спадкоємцями ОСОБА_5 є чоловік ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, які отримали свідоцтво право на спадщину за законом, та батько ОСОБА_6, який свідоцтво не отримав.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який відповідно до частини другої статті 1228 ЦК України входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Згідно із ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов'язання не припиняється зі смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов'язаним з особою останнього. У такому разі права й обов'язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців.

Таким чином, зобов'язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-129цс13 від 20 листопада 2013 року, № 6-67цс13 від 04 вересня 2013 року, № 6-157цс13 від 22 січня 2014 року, № 6-12цс14 від 09 квітня 2014 року).

Апеляційний суд виходив із правильного розуміння наведених норм матеріального права про спадкування права на вклад та проценти, нараховані на суму вкладу до дня фактичного повернення коштів.

Разом з тим, погодитися із визначеним судом розміром сум, які підлягають виплаті банком на користь спадкоємців, погодитися не можна.

Відповідно до п. п. 2, 3, 6 договору, нарахування процентів за вкладом починається із першого робочого дня, наступного за днем надходження вкладу до банку, та здійснюється за кожен календарний день, виходячи із фактичної кількості днів у році за ставкою, вказаною у п. 1 договору. День повернення вкладу у період нарахування процентів не входить (п. 2).

Виплата нарахованих процентів здійснюється банком починаючи із першого робочого дня банку за закінченням строку вкладу, вказаного у п. 1 договору. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15:00 год першого робочого дня, наступного за днем укладення договору, за повну кількість періодів нарахування з моменту укладення договору. За час зберігання нарахованих процентів на їх суму проценти не нараховуються п. 3).

У разі, якщо в строк, не пізніше дня закінчення строку вкладу, клієнт не заявив про відмову від продовження строку вкладу, вклад вважається автоматично продовженим на іще один строк, указаний у п. 1 договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому новий строк вкладу починається з дня, наступного за днем закінчення попереднього строку складу. При продовженні строку вкладу розрахунок процентів за кожен новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє у банку для пролонгованих депозитних договорів даного найменування й строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до договору. Проценти за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу (п. 6).

До 26 лютого 2010 року спадкодавець ОСОБА_5 від продовження депозитного договору не відмовилася, а тому із 27 лютого 2010 року почався новий строк вкладу.

Станом на 26 лютого 2010 року на депозитному рахунку містилась сума 11 999, 99 грн, із яких 1 999, 99 грн - нараховані проценти за користування депозитом.

Спадкоємцям на вимогу від 11 березня 2011 року про закриття депозитного рахунку та повернення вкладу було виплачено: 02 квітня 2011 року - 10019, 61 грн; 19 квітня 2012 року - 2003, 94 грн.

За змістом ч. 6 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Позивачі вважають порушеними свої права тим, що кожного 27 лютого року як початку нового строку вкладу його сума не збільшувалася на розмір невитребуваних процентів за попереднім вкладом, у зв'язку з чим розмір неотриманих процентів за банківським вкладом становить 5 090, 57 грн.

У витребуваній на вимогу апеляційного суду довідці банк розраховує невиплачені проценти за період із 26 лютого 2010 року по 02 квітня 2011 року на суму 10 019, 61 грн у розмірі 1 588, 07 грн та проценти на суму 2 003, 94 грн у розмірі 622, 54 грн за період із 26 лютого 2010 року по 19 квітня 2012 року, де: 10 019, 61 грн - сума вкладу, а 2 003, 94 грн - проценти станом на 26 лютого 2010 року; 02 квітня 2011 року та 19 квітня 2012 року - фактичне повернення суми вкладу та процентів за ним банком.

Апеляційний суд поклав указаний розрахунок в основу своїх висновків про розмір зобов'язання банку перед позивачами. При цьому не дослідив, чи не свідчить нарахування банком процентів на 2 003, 94 грн за фактичний строк користування, які станом на 26 лютого 2010 року рахувалися невитребуваними процентами за попереднім строком вкладу, про визнання ним порядку нарахування процентів, передбаченого ч. 6 ст. 1061 ЦК України.

У зв'язку з цим суд не перевірив обґрунтованість позовних вимог та доводи апеляційної скарги про необхідність прийняття за базу нарахування процентів за кожен черговий строк вкладу як його суми за попереднім вкладом, так і нарахованих й не виплачених за ним процентів.

Крім того, відхиляючи доводи апеляційної скарги про підвищення процентної ставки за депозитом, апеляційний суд не дав оцінки довідці банку від 12 червня 2014 року (а. с. 151), у якій вказується, що за період дії договору банківського вкладу від 26 лютого 2008 року № SAMDN2704 проценти за ним варіювалися від 14, 5 % до 21, 5 % максимально.

Не досліджено судом й обставин про розмір процентної ставки, яка діяла у банку для пролонгованих депозитних договорів на день закінчення кожного чергового строку вкладу, що підлягають встановленню на підставі п. 6 договору вкладу.

Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у частині вирішення позову про нарахування та виплату суми вкладу, процентів за депозитним вкладом у розмірі 5 090, 57 грн із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому в силу положень ст. 335 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2014 року скасувати у частині вирішення спору про нарахування та виплату суми вкладу, процентів за депозитним вкладом у розмірі 5 090, 57 грн, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Кадєтова

М.І. Наумчук

С.Ф. Хопта