Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до Одеської міської ради , про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

Установив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Одеської міської ради (далі - Відповідач) з позовом про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року Позивач дізналася від знайомої, що у 2008 році помер її батько - ОСОБА_2. Позивач тривалий час не спілкувалася з батьком і не знала про його смерть.

Останнім місцем проживання батька була адрес а : АДРЕСА_1.

Зі слів сусідів Позивач дізналася, що батько її помер у 2005 році, але його труп було знайдено і схоронено у 2008 році.

На той час власницею 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 серпня 2008 року.

Дане рішення було оскаржене Позивачем до Апеляційного суду Одеської області і 13 листопада 2014 року вказане рішення було скасовано.

Таким чином, наданий час Позивач є єдиною спадкоємицею 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі, інших спадкоємців нема, вона фактично вступила у володіння, оплачує комунальні послуги. При зверненні до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини їй було відмовлено у зв'язку із пропуском встановленого законом строку.

За викладених обставин Позивач просить визнати за нею право власності на 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого у 2005 році.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що Позивач пропустила строк щодо подання заяви про прийняття спадщини і просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.21-24).

Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Встановлено, що у Позивача дошлюбне прізвище було ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, де батьком її записано ОСОБА_2 (а.с.4).

Після реєстрації шлюбу Позивач змінила прізвище на ОСОБА_1, що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 червня 2014 року (а.с.5).

ОСОБА_2 помер у 2005 році, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 26 лютого 2008 року серії НОМЕР_2 ( а.с.7).

Згідно з рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 15 серпня 2008 року по справі № 2-4728 задоволено позов ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі, яке належало ОСОБА_2 Даним рішенням встановлено, що Позивач з 27 січня 1999 року зареєструвалася та проживала однією сімєю з ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер. (а.с.96).

29 серпня 2008 року ОСОБА_3оформила технічний паспорт на зазначену будівлю , а 12 листопада 2008 року зареєструвала право власності (а.с.94-95, 105).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року задоволена апеляційна скарга Позивача, скасовано рішення Суворовського районного суду міста Одеси щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 на 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі, а також встановлено, що Позивач є спадкоємицею першої черги на спадкове майно померлого ОСОБА_2 (а.с.6).

Четверта Одеська державна нотаріальна контора 25 березня 2015 року за № 935/02-31 видала Позивачу Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для звернення щодо прийняття спадщини та відсутність доказів прийняття спадщини Позивачем (а.с.30).

Із копії інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 в місті Одесі вбачається, що ОСОБА_2 належить 11/20 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 березня 1994 року (а.с.37-38).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 березня 1994 року ОСОБА_2 є спадкоємцем на 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі після померлої матері ОСОБА_6 (а.с.97).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. З ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження

права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Позивач є спадкоємицею першої черги, та має право на 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 16,1216,1218,1220,328,1261, 1268,1297,1299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року ст..ст10,11, 58, 60, 107, 109, 158-169, 179, 208-218 ЦПК України, суд

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради , про визнання права власності у порядку спадкування за законом , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, померлого у 2005 році ОСОБА_2 на 11/20 частин будинку АДРЕСА_1 в місті Одесі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -