Справа № 645/9093/15-ц
Провадження № 2/645/2962/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, яким просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 31.07.1999 року, актовий запис № 929.

В обґрунтування позову посилався на те, що 31.07.1999 року було укладено шлюб між ним та відповідачкою. Від подружнього життя, 08.06.2001 року народилася донька ОСОБА_3. Проте спільне життя не склалося. З 01.10.2015 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини, припинилися будь які шлюбні стосунки та спільне господарство не ведеться. За таких обставин, а також враховуючи різні погляди та цінності на життя та втрату почуття любові, фактично припинення шлюбних стосунків, шлюб підлягає розірванню. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливо. В позові зазначалося, що позивач на примирення та поновлення стосунків не погоджується.

На підставі викладеного, до суду було подано відповідний позов.

До судового засідання позивач не зявився, суду надана нотаріально посвідчена заява від ОСОБА_1, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, на примирення та поновлення стосунків не погоджується, у звязку з чим, просив розірвати шлюб.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності, просила про задоволення позовних вимог.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, проте присутня її представник ОСОБА_5, що діяла на підставі довіреності, пояснила, що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, час на примирення не просить, але зазначала, що між нею та відповідачем почуття любові не зникли, розірвання шлюбу необхідно для працевлаштування позивача за кордоном. Також представник у судовому засіданні повідомила суду про бажання відповідачки залишити прізвище «Панова».

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб І -ВЛ № 275518, яке видано повторно 27.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Шлюб було зареєстровано 31.07.1999 року, про що зроблено актовий запис № 929.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Вищезазначене положення Конституції України знайшло відображення у Сімейному Кодексі України, так згідно до ст.ст. 24, 56, 104, 110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але строк для примирення надається судом тоді, коли відповідач у справі категорично виступає проти розірвання шлюбу, стверджуючи, що сімю можна зберегти і розлад між подружжям має тимчасовий характер.

Клопотань про надання строку для примирення не надходило.

В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява, відповідно до якої позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, на примирення та поновлення стосунків не погоджується не за яких умов.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, який наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливе, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд залишає позивачці за її проханням для подальшого її іменування набуте у шлюбі прізвище «Панова».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 31 липня 1999 року, актовий запис № 929 розірвати.

Прізвище ОСОБА_2, після розірвання шлюбу, залишити без змін «Панова».

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -