Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1942/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2015 р. Гусятинський районний cуд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.

за участю:

представника позивача Гнатишака О.В.

відповідача ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м. Львів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк»,що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 162298, 00 грн.

В обґрунтування вимог вказує, що 07 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 15 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.02.2010 року. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, позивач просить стягнути із боржника заборгованість по кредиту.

Представник позивача у судовому засідання позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у заяві. Також вказав, що стосовно доводів, висловлених у запереченнях відповідача на позов заперечує, посилаючись на ч.1 ст. 204 ЦК України. Крім того вказав, що доказів про те, що відповідач погашав кредит, суду не може представити, оскільки строк зберігання касових документів закінчився і дані документи знищені.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, і відповідач пояснив, що він не підписував кредитний договір і будь-які інші документи, які би передували укладенню договору, кредитних коштів не отримував, ніякого майна він не заставляв і в банку не був жодного разу. Проплат за кредитом ніяких не робив, нікого самостійно не просив це робити, дізнався про його наявність у вересні 2008 року. Висновок почеркознавчої експертизи підтвердив, що договір підписував не він. Крім того вказали, що позивачем документів, які б свідчили про те, що такі проплати відповідач робив суду не надано. Позивачем не доведено представлений суду розрахунок за кредитним договором. Вказали, що банк звернувся з позовом тільки через 5 років. Йому відомо, що розглядалася кримінальна справа щодо обвинувачення керуючої Гусятинського відділення Приватбанку ОСОБА_4 у вчиненні шахрайських дій по укладенню кредитних договорів і його викликали у правоохоронні органи на допит з даного приводу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

В силу вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на настання, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що висновком судової почеркознавчої експертизи за №64/14-22 від 17.02.2014 року, наданої судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ МЮ України встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 на кредитно-заставному договорі № TEROSE00000950 від 07.02.2007 року, заяві на видачу готівки № 70207В0001 від 07.02.2007 року, анкеті-заяві про надання кредиту від 07.02.2007 року, опитувальному листку від.07.02.2007 року та на акті прийому-передачі майна в заклад № TEROSE00000950 від 07.02.2007 року виконано не ОСОБА_2, а іншою особою. Тобто, згідно даного висновку ОСОБА_2 - відповідач по справі вказаний кредитний договір не підписував, грошей за даним договором не отримував.

Даних про те, що саме відповідач ОСОБА_2 виконував умови кредитного договору не має. Також немає даних про те, що погашення по кредиту здійснював ОСОБА_2.

Рішенням Гусятинського районного суду від 10.12.2014 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволені позову до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання вищезазначеного кредитного договору недійсним у зв»язку зі спливом позовної давності, яке не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам Закону, волевиявлення учасників правочину має бути вільним i відповідати їx внутрішній волі.

Однак, встановлено,що кредитний договір між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 не укладався.

Таким чином, суд вважає, що відповідач довів той факт, що він не укладав кредитний договір № TEROSE00000950 від 07.02.2007 року з позивачем, домовленості між ними, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків не було, коштів він не отримував та ними не користувався. Суд вважає, що наведенні в висновку експерта обґрунтування та встановлення факту не підписання договору кредиту є достатніми для відмови у позові позивачу.

Представником позивача не було представлено суду належних доказів, які б підтвердили обставини укладення з ОСОБА_2 вищезазначеного кредитного договору, отримання кредитних коштів та доказів про те, що останній погашав кредит.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не довів тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Посилання представника позивача на те, що судом відмовлено з підстав недійсності договору, не може бути підставою щоб задовольнити позов, оскільки банк не подав доказів про виплату ОСОБА_2 таких коштів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст. ст. 202, 203, 509, 526, 527, 610, 612, 626, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 11,57, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитно -заставним договором № TEROSE00000950 від 07 лютого 2007 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна