Справа № 463/6889/14-ц
Провадження № 2/463/563/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Козак М.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом про усунення відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємців першої черги за законом, від права на спадкування після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно - квартиру АДРЕСА_2. Його спадкоємцями являються: вона, як дружина, відповідач ОСОБА_5, донька від першого шлюбу, а також відповідач ОСОБА_6 - матір покійного, які звернулися у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Однак вважає, що відповідачі своє право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 втратили, і підлягають усуненню від права на спадкування, оскільки в останні роки спадкодавець тяжко хворів, потребував сторонньої допомоги, а відповідачі, маючи можливість надати таку, свідомо від надання допомоги ухилялися. Зокрема вказала, що відповідачі тривалий час проживали на території Російської Федерації, відносини із покійним були вкрай зіпсуті. На її прохання, спадкодавець дозволив переїхати та проживати із ними відповідачу ОСОБА_5, однак внаслідок аморального способу життя, який та провадила, постійних скандалів, відносини між ними не склалися і згодом відповідач ОСОБА_5 переїхала проживати окремо. Крім цього, матір відповідача після повернення з Російської Федерації стала проживати в м.Києві, життям свого сина не цікавилася. Після того, як вони дізналися про онкологічне захворювання, відповідачі також не цікавилися долею ОСОБА_8, жодної допомоги йому не надавали, відмовлялися навіть його доглядати під час важких стадій захворювання, коли той внаслідок численних хіміотерапій потребував сторонньої допомоги. Один лише раз, коли вона вимушена була поїхати у м.Київ на деякий період часу, на прохання ОСОБА_8, ОСОБА_5 залишилася проживати із ним з метою його догляду, однак протягом цього періоду жодної допомоги батькові своєму не надала, відмовлялася його доглядати, продукти харчування приносили її батьки, а ліки купували її діти. Крім цього, матір покійного ОСОБА_6 також не брала жодної участі в наданні допомоги своєму синові, провідати його відмовлялася, в той час як провідувала своїх друзів в іноземних державах та інших містах України, заявляла про недоцільність витрачання коштів на його лікування за безрезультатністю цього. Зазначила, що за весь період хвороби ОСОБА_8, нею витрачено коштів на лікування покійного в значній сумі, що перевищує 120 000 гривень, однак жодної матеріальної допомоги відповідачі не надали, що спричинило необхідність запозичення грошових коштів в банківських установах. За таких обставин вважає позовні вимоги підставними і просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 підтримали заявлені позовні вимоги з аналогічних підстав. Позивач доповнила, що після виявлення онкологічного захворювання чоловіка в 2010 році, виключно вона займалася питаннями його лікування та догляду, відповідачі жодної допомоги не надавали. При цьому вказала, що дійсно на прохання сестри покійного, вони їздили на обстеження в м.Київ, під час якого проживали в ОСОБА_7 вдома, однак потім повернулися і увесь курс лікування чоловік проходив у м.Львові, витрати по якому несла виключно вона. Тут же, у Львівській лікарні швидкої медичної допомоги йому здійснили операцію. Після операції догляд за хворим чоловіком здійснювала лише вона, його матір ОСОБА_6 лише раз його провідувала у лікарні протягом 25 хв. Окрім чоловіка, вона ще здійснювала догляд за його батьком, який був паралізований та проживав із нею у квартирі. А тому вважає, що існують підстави для усунення відповідачів від права на спадщину після смерті ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_5, її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно позовних вимог заперечили, суду пояснили, що усі наведені позивачем обставини ухилення ОСОБА_5 від надання допомоги батькові ОСОБА_8 є голослівними та такими, що не підтверджуються жодним належним доказом у справі. Зокрема вважають, що при розгляді даної категорії справ на позивача покладається обов'язок доведення факту умисного ухилення ОСОБА_5 та існування у неї реальної можливості надавати таку допомогу. Однак зазначили, що такі обставини є недоведеними і не могли бути доведеними, оскільки в спірний період ОСОБА_5 отримувала дохід в розмірі 1300 грн. щомісячно, з яких 1250 грн. вимушена була сплачувати за оренду житла, а тому об'єктивно змоги надавати фінансову допомогу батькові не могла. Однак свій обов'язок по догляду хворого батька виконувала належним чином, оскільки повернувшись з Російської Федерації у 2010 році, вона підтримувала родинні стосунки із батьком. А з 2011 року, коли дізналася про його захворювання, спочатку доглядала його у лікарні, провідувала щодня та проводила в палаті велику кількість часу, а згодом, після виписки батька, доглядала за його місцем проживання, провідуючи не менше двох разів на тиждень. Крім цього, в період Великодня 2012 року вона два тижні проживала в квартирі з батьком та доглядала його. А тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася повторно, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду телеграму (а.с.80), в якій просить розглядати справу за своєї відсутності. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Крім цього, відповідач подала до суду письмові заперечення, якими вважає позовні вимоги не доведеними, а наведені у них обставини такими, що не відповідають дійсності. Зокрема вказала, що дійсно переїхавши з Російської Федерації на постійне проживання в Україну вона поселилася проживати у дочки ОСОБА_7 в м.Києві, однак ніколи не припиняла спілкуватися із своїм сином ОСОБА_8, який проживав у м.Львові, підтримувала із ним теплі родинні відносини. До 2011 року її син не хворів, проживав у сім'ї, працював, а відтак не потребував надання жодної допомоги. Після того, як він раптово захворів на онкологічне захворювання у 2011 році, вона неодноразово надавала матеріальну допомогу сину пересилаючи через банківські установи на рахунок позивача грошові кошти. Також в ніч після смерті сина нею було надіслано позивачу грошові кошти в сумі 7 000 грн. для організації похорону, а по приїзді особисто понесено витрати на організацію поминок. При цьому вказала, що на її прохання, кошти надсилала через свій рахунок її дочка ОСОБА_7, оскільки в силу свого похилого віку їй утруднено було здійснювати банківські перекази. Крім цього зазначила, що після захворювання сина, він приїжджав в м.Київ, де її дочка, будучи лікарем, залучала фахових спеціалістів в онкології з метою надання кваліфікованої медичної допомоги. Усі супутні витрати по оплаті надання медичних послуг, зокрема хіміотерапії, несла вона. Тому вважає посилання позивача про ухилення нею від надання допомоги покійному ОСОБА_8 безпідставними. Крім цього переконана, що твердження позивача про те, що вона ухилялася від надання допомоги синові у той спосіб, що вона не проживала у м.Львові та не доглядала ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки в силу похилого віку вона об'єктивно не могла здійснювати догляд за хворим сином, однак надавала допомогу в інший спосіб. При цьому вказала, що обов'язок по догляду за хворим ОСОБА_8 в першу чергу покладався на членів його сім'ї, позивача як дружину та його дочку ОСОБА_5 А тому просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні відносно позову заперечила, суду пояснила, що покійний ОСОБА_8 являється її братом, а їх матір'ю ОСОБА_6 Після повернення матері з Російської Федерації, позивач настоювала на її переїзді у м.Львів, однак вимагала від матері передати їй гроші, отримані внаслідок прийняття спадщини після смерті чоловіка матері у Росії, а тому ОСОБА_6, з метою уникнення конфліктів вирішила проживати із нею в м.Києві. Однак із своїм сином спілкувалася постійно, пересилала гроші на ім'я позивача для ОСОБА_8 При цьому вказала, що з врахуванням похилого віку, на прохання матері, належні ОСОБА_6 кошти саме вона пересилала позивачу через банківські установи. Також зазначила, що в липні 2010 року ОСОБА_8 її повідомив про погіршення стану здоров'я, однак внаслідок конфліктів між нею та братом і його дружиною, з серпня 2010 року по березень 2011 року вони не спілкувалися. Згодом, коли вона дізналася про онкологічне захворювання, вони примирилися, на її прохання брат приїжджав в м.Київ, де вона забезпечила проходження ним повного медичного обстеження за результатами якого йому було призначено курс хіміотерапії, яку він проходив вдома. Кошти на лікування систематично матір через неї переказувала позивачу для лікування ОСОБА_8, в жовтні 2011 року вони з матір'ю провідували брата за його місцем проживання у м.Львові. А тому вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє з таких підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.5), ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Львові у віці 55 років, про що вчинено актовий запис Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 06.08.2012 року № 1365.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом на момент смерті ОСОБА_8 являлися його дружина ОСОБА_4 (а.с.6), його донька від першого шлюбу ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_6

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про усунення інших спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 тим, що вказані спадкоємці ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який тяжко хворів внаслідок чого перебував у безпорадному стані.

Дійсно, положенням ч.5 ст.1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зокрема, позивачем повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялися від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, чи потребував спадкодавець допомоги від відповідачів за умови отримання її від інших осіб, чи мали спадкоємці матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Одночасно, пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Свої позовні вимоги позивач доводить рядом медичних документів про наявність у покійного ОСОБА_8 тяжкого медичного захворювання, а також показами допитаних за її клопотанням свідків про те, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Зокрема, як вбачається із представлених позивачем медичних документів (а.с.8-11), після поступлення на стаціонарне обстеження в урологічне відділення Львівської комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 02.03.2011 року, ОСОБА_8 було встановлено основний діагноз: C-r; сечового міхура T3N M0. ІІІ стадія, ускладнення основного діагнозу: Макрогематургія. Хронічний цистит в стадії загострення. Хронічний простатит. Супутній діагноз: Хронічний гепатит в стадії компенсації.

Хворий пробув на стаціонарі до 25.03.2011 року, в процесі якого йому було проведено курс лікування, після чого його виписано додому під амбулаторний нагляд районного онколога, куди він поступив з 04.04.011 року.

Крім цього, згідно довідки Київської міської онкологічної лікарні від 11.04.2011 року (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні з 30.03.2011 року по 11.04.2011 року в урологічному відділенні лікарні з приводу вище зазначеного діагнозу.

Внаслідок проведеного огляду ОСОБА_8 комісією МСЕК 27.04.2011 року, згідно довідки від 29.04.2011 року (а.с.9) йому було встановлено другу групу інвалідності загального захворювання терміном до 01.05.2013 року та встановлено протипоказання до важкої праці в звичайних виробничих умовах.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона працює дільничним лікарем Першої комунальної поліклініки м.Львова та здійснювала амбулаторний нагляд за хворим на онкологічне захворювання ОСОБА_8, якого знала близько 20 років. Після виявлення захворювання в ОСОБА_8 кожних 10 днів відвідувала хворого за місцем проживання, слідкувала за курсом його лікування. На пізніших стадіях захворювання, коли виникла необхідність у виписуванні наркотичних засобів з метою обезболювання, вона провідувала хворого щотижня. Вказала, що внаслідок захворювання ОСОБА_8 був лежачим та потребував стороннього догляду. При цьому зазначила, що жодного разу відповідачів, зокрема ОСОБА_5 в квартирі не бачила, зі слів хворого їй було відомо, що догляд за ним здійснювала його дружина ОСОБА_4, яка з ним проживала у квартирі.

Інший свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що являється сином позивача ОСОБА_4, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 Вказав, що йому відомо, що з 2006 року ОСОБА_8 хворів, а з 2009 року в силу погіршення стану здоров'я, був його помічником допомагаючи по роботі, представляв його інтереси в суді. При цьому зазначив, що в період 2011-2012 років відповідач ОСОБА_5 певний період проживала в квартирі з ОСОБА_8, однак догляду за своїм батьком ОСОБА_8 не здійснювала, вела відокремлений спосіб життя. Також не хотіла допомагати батькові, коли його матір із братом їздили в 2011 році на лікування у м.Київ. Тому в період відсутності матері доглядав хворого ОСОБА_8 він із дружиною. В той же час в процесі розмови ОСОБА_8 жалівся на свою доньку, що вона йому не допомагає.

Крім цього, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що являється дружиною ОСОБА_10 та невісткою позивача ОСОБА_4 Вказала, що їй було відомо, що в квартирі АДРЕСА_2 проживали його матір з чоловіком ОСОБА_8 та його батьком ОСОБА_12 Зазначила, що з 2006 року ОСОБА_8 захворів, і його захворювання загострилося з 2009 року, у 2011 році він їздив обстежуватися та лікуватися у м.Київ. ОСОБА_5 в квартирі вона бачила дуже рідко, періодично вона там проживала, однак догляду за батьком не здійснювала. Коли ОСОБА_4 їздила у м.Київ у власних справах, догляд за ОСОБА_8 здійснювала вона разом із чоловіком ОСОБА_10, приходили до нього через день та приносили ліки, їжу.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що сім'ю ОСОБА_8 знає добре, оскільки проживає в цьому ж будинку АДРЕСА_2, куди вселилася одночасно із ними. Їй відомо, що ОСОБА_8 тривалий час хворів на онкологічне захворювання, однак довгий час йому лікарі не могли встановити правильний діагноз, і лише після операції весною в 2011 році, лікарі йому підтвердили діагноз: останню стадію раку. Також зазначила, що в силу захворювання ОСОБА_8 потребував витрачання значних коштів на лікування, ці витрати несла ОСОБА_4 З цією метою вона позичала у неї грошові кошти. При цьому ОСОБА_4 їй жалілася, що від родини, в тому числі відповідачів, ОСОБА_8 допомоги не отримував. Також вказала, що ОСОБА_5 з 2009 року в квартирі не бачила.

Також, допитана за клопотанням позивача свідком ОСОБА_14 суду вказала, що близько 25 років була знайома із ОСОБА_8, з яким тісно спілкувалася, коли у 2010 році дізналася від нього про захворювання, провідувала його за місцем проживання один раз на два тижні. Коли його дружина ОСОБА_4 перебувала в м.Києві, від ОСОБА_8 вона дізналася, що з ним проживає донька, яка не хоче йому допомагати.

На підставі наведеного суд вбачає, що позивачем доведено факт, що дійсно ОСОБА_8 останні роки свого життя тяжко хворів внаслідок чого був лежачим, потребував стороннього догляду та допомоги, не мав можливості самостійно забезпечити умови свого життя, а відтак перебував у безпорадному стані.

В той же час, критично оцінюючи надані позивачем докази суд вважає, що нею не доведено факту ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, оскільки не представлено жодних доказів наявності в діях чи бездіяльності кожного із відповідачів зокрема умислу, спрямованого на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто що таке ухилення було пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Так, зокрема, допитані за клопотанням позивача свідки вказуючи на обставини про те, що не бачили в квартирі за місцем проживання спадкодавця відповідачів, а також про існування певних конфліктних відносин між ОСОБА_8 та його дочкою, не наводять жодних обставин про те, що відповідачі умисно ухилялися від виконання обов'язку по догляду за тяжко хворим спадкодавцем маючи реальну можливість цього. При цьому частина свідків, визнала, що періодично ОСОБА_5 проживала в одній квартирі із батьком, зокрема в період виїзду на лікування ОСОБА_4 у м.Київ в 2011 року.

Крім цього, сама позивач визнала, що на період поїздки її у м.Київ, між нею та ОСОБА_5 існувала домовленість про те, що остання переїжджає проживати в квартиру спадкодавця з метою його догляду.

Також обставини проживання ОСОБА_5 в 2011 році разом з батьком ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, допитані за клопотанням відповідачів свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які вказали, що добре знайомі були із родиною ОСОБА_8, у 2010-2011 роках дізналися про тяжке захворювання ОСОБА_8, внаслідок якого він проходив курс лікування. При цьому зазначили, що ОСОБА_5 дійсно з 2008 року по 2011 рік проживала із матір'ю в Росії, а після повернення періодично проживала із батьком у його квартирі. Також свідок ОСОБА_15 підтвердила суду, що являючись медиком та другом ОСОБА_8, вона першочергово надавала консультації йому з приводу звернення до тих чи інших лікарів за допомогою, вони часто спілкувалися, ствердила про існування теплих родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Крім цього, відповідач ОСОБА_5 суду показала, що внаслідок відсутності роботи та власного житла, вона перебувала у скрутному матеріальному становищі та не могла надавати матеріальну допомогу, однак провідувала батька, цікавилася протіканням його захворювання, по мірі необхідності надавала допомогу.

В той же час інша відповідач ОСОБА_6 визнала, що дійсно не здійснювала догляду за спадкодавцем, однак виключає в своїх діях наявність будь-якого умислу на ухилення від надання такої допомоги вказуючи на те, що не могла цього робити через похилий вік та віддалене проживання від спадкодавця. Проте зазначила, що участь в наданні допомоги брала, періодично надаючи йому матеріальну допомогу шляхом надіслання грошових коштів на банківський рахунок позивача.

Вказані обставини підтверджуються представленими нею виписками по банківському рахунку ОСОБА_7 про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 (а.с.60-65, 71), а також показами свідка ОСОБА_16, яка підтвердила, що про обставини перерахування коштів спадкодавцю його сестрою ОСОБА_7 їй відомо зі слів ОСОБА_8

При цьому суд, приймаючи до уваги, що кошти перераховувалися з рахунку ОСОБА_7, переконаний, що таку матеріальну допомогу надавала саме відповідач ОСОБА_6, оскільки в судовому засіданні підтверджено, що остання проживає в м.Києві на АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_7 (а.с.88) та в силу похилого віку, а також наявних медичних захворювань (а.с.89, 90) не мала можливості самостійно пересилати зазначені кошти.

А тому, враховуючи те, що позивачем не доведено перед судом в діяннях відповідачів наявності умислу, спрямованого на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а відповідачі довели перед судом той факт, що по мірі можливості таку допомогу спадкодавцю вони надавали, зокрема ОСОБА_5 не маючи можливості матеріально допомагати, здійснювала догляд за хворим батьком у випадку виникнення необхідності, а інша відповідач ОСОБА_6 не маючи можливості доглядати хворого сина, надавала йому матеріальну допомогу у виді грошових переказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про усунення відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_8 У зв'язку із цим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування - відмовити за безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р. Р.