АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1530/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Михальченко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства "Медіт Сервіс" , директора Діского Сергія Вікторовича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків по день фактичного розрахунку, -

в с т а н о в и л а :

12 січня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ПП «Медіт Сервіс», директора Діского С.В. про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків по день фактичного розрахунку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що 01 травня 2012 року він був прийнятий на посаду механіка по випуску автомобілів на ПП «Медіт Сервіс».

07 серпня 2014 року був звільнений з підприємства за власним бажанням по ст.38 КЗпП України.

В день звільнення повний розрахунок з ним проведений не був, а саме: не була виплачена компенсація за невикористану відпустку( два роки, три місяці, сім днів).

07 жовтня 2014 року він звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року по справі № 711/10922/14-ц позов був задоволений. Як вбачається із рішення, відповідач, директор ПП «Медіт-Сервіс» Діский C.B. в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з ПП «Медіт-Сервіс» на його користь грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 607 грн. 94 коп. Рішення набрало законної сили. На виконання рішення суду ПП «Медіт-Сервіс» тільки 23 грудня 2014 року перерахувало на його картковий рахунок 607 грн. 94 коп.

Вважає, що затримка в повному розрахунку з ним складає 4 місяці 19 днів.

Мінімальна заробітна плата з 01 січня 2014 р. по теперішній час встановлена 1218 грн.00коп.

Таким чином заробітна плата з а останні 2 місяці складає (1218 грн.00 коп. х 2 місяці - червень, липень 2014 року = 2436 грн.00 коп.).

Заробітна плата за один день складає 2436 грн.00 коп. : 61 день ( червень - 30, липень 31 дні = 61 дні) =39 грн. 93 коп.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 5630 грн.67 коп.( 1218 грн.00 коп. х 4 місяці = 4872 грн.00 коп.) + (39 грн. 93 коп. х 19 днів = 758 грн.67 коп.) = 5630 грн.67 коп. без нарахування податків і зборів.

Просив стягнути з ПП «Медіт-Сервіс» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 5630 грн.67 коп., без нарахування податків і зборів.

Рішення суду в частині стягнення коштів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП "Медіт-сервіс" на користь ОСОБА_6 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3884 грн. 16 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішене питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилався на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що суд визначив середньоденний заробіток позивача шляхом ділення заробітної плати за два місяці 2468 грн.(1218 грн.+12500 грн.) не на робочі дні за цей період, а на календарні дні, і тим самим штучно зменшив середньоденну заробітну плату позивача. Оскільки за два місяці 44 робочих дні, то середньоденна заробітна плата складатиме 56 грн. 09 коп.

Тому просив змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року і додатково стягнути з відповідача 1500 грн. 48 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії наказу №31 від 01 травня 2012 року ОСОБА_6 прийнятий на роботу в ПП " Медіт-Сервіс" механіком по випуску автобусів(а.с.5).

Відповідно до копії наказу № 50 від 07 серпня 2014 року він був звільнений з роботи з 07 серпня 2014 року за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі його заяви про звільнення, однак з позивачем не був повністю проведений розрахунок, а саме не була виплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 607 грн.94 коп.(а.с.6).

Згідно копії рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року, компенсація за невикористану відпустку стягнута з ПП "Медіт-Сервіс" на користь ОСОБА_6 в сумі 607 грн. 94 коп.(а.с.6).

Відповідно до виписки з карткового рахунку в КБ «Приватбанк» від 26 грудня 2014 року № 1486854 оплату коштів ОСОБА_6, за рішенням суду в сумі 607 грн. 94 коп., проведено 23 грудня 2014 року (а.с.10).

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пп.1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 08 серпня 2014 року по 23 грудня 2014 року.

Оскільки, ОСОБА_6 був звільнений з роботи 07 серпня 2014 року, то його середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за червень і липень 2014 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України вірно прийшов до висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати по день винесення рішення у справі, а саме, за 96 робочих днів з вини підприємства.

Крім того, дані факти відповідачем не оспорювались.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6-ОСОБА_7 вказує на те, що судом, при визначенні середньоденної заробітної плати, не вірно застосований п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у звязку з чим штучно зменшив його середньоденну заробітну плату.

Дійсно, з оскаржуваного рішення вбачається, що суд при визначенні середньоденної заробітної плати керувався довідкою про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) №14 від 23 березня 2015 року, де середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) обчислена шляхом ділення заробітної плати, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати, а саме: 2468 (1218+1250) гривень, на кількість календарних днів у розрахунковому періоді (61), що дорівнює 40, 46 грн. (а.с.40).

Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Виходячи із положень пп. 2 п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що наданий у довідці відповідачем розрахунок середньоденної заробітної плати не відповідає вимогам чинного законодавства.

В даному випадку середньоденний заробіток ОСОБА_6 дорівнює 56,09 грн. (2468 грн. (1218 грн. за липень 2014 року +1250 грн. за серпень 2014 року) : 44 (23 робочих дні у липні 2014 року + 21 робочий день у серпні 2014 року).

Тоді середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 5 384, 64 грн. (56,09 грн. (середньоденний заробіток) х 96 днів (кількість днів прострочки за період з 07 серпня 2014 року по 23 грудня 2024 року).Саме цю суму апелянт просить стягнути з відповідача, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та вважає за необхідне ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року в частині стягнення з Приватного підприємства «Медіт Сервіс» на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 884 грн. 16 коп. скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 до Приватного підприємства "Медіт Сервіс", директора Діского Сергія Вікторовича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків по день фактичного розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Медіт Сервіс» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5384 грн. 64 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :