Справа № 343/1783/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2205/2015
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Долинського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року головний державний виконавець відділу ДВС Долинського РУЮ звернулася в суд з поданням, погодженим з начальником відділу ДВС Долинського РУЮ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що в провадженні відділу ДВС Долинського районного управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №46734455 з виконання виконавчого листа № 343/1521/13-ц від 23.09.2014 року виданого Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» 1 219 136, 47 грн. боргу, та на користь Долинської ОДПІ 3 358, 86 грн. боргу. Із заробітної плати боржника було утримано та перераховано в дохід держави 101, 74 грн. та 101, 73 грн.виконавчого збору.

Боржником борг в повному обсязі не погашено. Оскільки боржник працює, не предявляє для опису транспортні засоби, наведене свідчить, що боржник ухиляється від виконання рішень суду.

Ухвалою Долинського районного суду від 03 вересня 2015 року подання головного державного виконавця задоволено і тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 без вилучення паспортного документа до виконання ним свого зобовязання згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області по справі № 343/1521/13-ц від 11.09.2014 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь заявника - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/14-20/659-1 від 03.08.2006 року в сумі 1 215 695, 47 грн. та судового збору в сумі 3 441 грн., та боргу на користь Долинської ОДПІ ГУ ДФС в сумі 3 358, 86 грн.

Виконання ухвали доручено адміністрації Державної прикордонної служби України в частині внесення про нього відомостей в базу даних осіб обмежених у праві виїзду за межі України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, головним державним виконавцем відділу ДВС Долинського РУЮ не було надано жодних доказів щодо ухилення ним від виконання свого зобовязання.

Судом не врахована та обставина, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України.

Крім того, апелянт звертає увагу, що його робота повязана з міжнарожними регулярними перевезеннями пасажирів між Україною та ОСОБА_6 про що свідчить відповідний дозвіл №0025016. Перевезення пасажирів до ОСОБА_6 є єдиним джерелом доходу його сімї (апелянт є батьком трьох малолітніх дітей, а його дружина перебуває у декретній відпустці), а обмеження у праві виїзду за кордон тільки позбавить його можливості отримувати прибуток і погасити існуючу заборгованість.

Також зазначив, що викладені ним доводи в повному обсязі співпадають з правовою позицією Верховного суду України по цьому питанню, яка закріплена в «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року опублікована у Віснику Верховного суду України від 2013 2013 р., №5.

Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою подання головного державного виконавця відділу ДВС Долинського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи подання головного державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ та тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, яке набрало законної сили і підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено, що 11.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З метою виконання судового рішення державним виконавцем направлено запити в реєструючі установи про перевірку майнового стану боржника і отрмано повідомлення про те, що у боржника відкрито розрахункові рахунки в банківських та інших фінансових установах; за ним зареєстровано 1/5 частка квартири та домоволодіння, які перебувають в іпотеці банку; право власності на земельні ділянки не зареєстровано; за боржником зареєстрований автобус марки БАЗ А079.23, номерний знак НОМЕР_1; винесено постанови про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження та про арешт коштів боржника та направлено для виконання в банки; отримано витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна; 20.05.2015 р. винесено постанову державного виконавця про проведення стягнення із заробітної плати боржника; 28.05.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено в розшук автобус марки БАЗ А079.23, т/з АТ1796АІ; 02.06.2015 р. направлена вимога державного виконавця боржнику про предявлення транспортного засобу до ВДВС Долинського РУЮ для проведення опису й арешту автобуса марки БАЗ А079.23, н/з НОМЕР_1; 09.06.2015 р.складено акт державного виконавця про те, що боржник не предявив для опису та арешту вище вказаний транспортний засіб.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 377-1 ЦПК України, якою доповнено кодекс згідно із Законом № 2677-VI від 04.11.2010.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну у разі не виконання боржником своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що йому відомо про відкриття виконавчого провадження, але коштів для сплати боргу у нього немає. Він намагається домовитися з банком про зменшення розміру стягнутого боргу, однак таке рішення банком ще не прийнято. Борг на користь банку він не сплачував, а сплатив лише борг на користь ОДПІ, що підтверджує відповідною довідкою про відсутність податкового боргу (а.с. 41).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 з`явився на виклик державного виконавця та виконав зобов'язання, покладені на нього рішенням суду від 23.09.2014 року. Будь-яких дій, які б свідчили про наміри виконання цього рішення суду ОСОБА_2 не здійснював.

І, навпаки, матеріали справи свідчать про те, що державний виконавець направляв боржнику повідомлення про надання транспортного засобу для огляду рекомендованою поштою. Однак, ця вимога державного виконавця виконана не була.

Доводи апелянта про те, що він не отримував повідомлення державного виконавця не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_2 було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження, борг він не сплатив і за місцем його проживання така вимога направлялася.

Колегія суддів зауважує, що ухилення від виконання рішення суду може виражатися не лише у активних діях боржника, але й в утриманні від вчинення дій, направлених на виконання судового рішення, що у даній справі і мало місце.

Посилання апелянта на те, що він виконав виконавче провадження на користь ОДПІ не приймаються судом, оскільки довідка ОДПІ про відсутність податкового боргу надана за станом на 13.09.2015р. і не спростовує того, що на момент ухвалення судового рішення від 03.09.2015р. такий борг був відсутнім. Крім того, ОСОБА_2 не надано доказів (відповідної постанови державного виконавця) про виведення із зведеного виконавчого провадження виконаних виконавчих документів (п.3.8.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень) та постанов про завершення цих виконавчих проваджень.

Суд також не приймає до уваги, що на утриманні апелянта перебуває троє малолітніх дітей і обмеження його у праві виїзду за кордон позбавить його сімю засобів для існування, так як будь-якого іншого прибутку, окрім прибутку від міжнародних перевезень, у нього немає, він є єдиним членом сімї, який її забезпечує,не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не спростовують висновків суду про наявність законних підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, дійшов обґрунтованого висновку, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, яке набрало законної сили і підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд на законних підставах тимчасово обмежив його у праві виїзду за кордон.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Долинського районного суду від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_7

ОСОБА_8