Справа № 466/5634/14 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/3501/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Гірник Т.А., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівського міського управління юстиції, відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м. Львова, третьої особи без самостійних вимог обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним та скасування наказу, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації права спільної часткової власності на нерухоме майно, -

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, третьої особи без самостійних вимог - обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03 жовтня 2014 року, просив постановити рішення, яким:

· визнати недійсним та скасувати наказ управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2701-НЖ-Ш від 30 грудня 2009 року «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 у Львові;

- визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право власності від 30 грудня 2009 року, які посвідчують, про належність ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності по 1/2 ідеальній частці нежитлових приміщень під літерою «Б-2», які знаходяться за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1;

· скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності по 1/2 ідеальної частки нежитлових приміщень під літерою «Б-2», що знаходяться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка проведена 31 грудня 2009 року, реєстраційний номер 23475881;

- зобовязати реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести зміни в Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про припинення державної реєстрацію права спільної часткової власності по 1/2 ідеальній частки нежитлових приміщень під літерою «Б-2», що знаходяться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка проведена 31 грудня 2009 року, реєстраційний номер 23475881;

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року цей позов ОСОБА_2 задоволено.

Судом постановлено визнати недійсним та скасувати наказ управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2701-НЖ-Ш від 30 грудня 2009 року «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 у м. Львові.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 30 грудня 2009 року, яке посвідчує, що 1/2 ідеальна частка нежитлових приміщень під літерою «Б-2, які знаходяться за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 30 грудня 2009 року, яке посвідчує, що 1/2 ідеальна частка нежитлових приміщень під літерою «Б-2 які знаходяться за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1, належить на праві спільній часткової власності ОСОБА_4.

Окрім того, цим же рішенням ухвалено скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності нежитлових приміщень під літерою «Б-2», що знаходяться за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1, що зареєстровані за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/2 ідеальній частці, які проведені 31 грудня 2009 року за реєстраційним номером 23475881.Судом вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального і матеріального права. Апелянти зазначають, що судом залишено без уваги те, що на час придбання цілісного майнового комплексу ОСОБА_2 був обізнаний з тим, що водонапірна вежа під літ «Л-1» увійшла в площу приміщень «Б-2», що розташовані за адресою м.Львів, АДРЕСА_1, а от же пропустив строк звернення до суду. Стверджують, що право власності позивача порушуються лише в частині площі, що займає водонапірна вежа у приміщенні «Б-2», а тому суд повинен був задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши площу приміщень, які належать відповідачам, а не позбавляти їх права власності. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (том. 1 а.с. 250-253).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги відповідачів, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення цієї скарги.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В супереч доводам апелянтів, суд першої інстанції з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову

У відповідності до ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державно: влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.21 цього Кодексу суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і, порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того, становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 є власником майна, яке складається із споруд цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1 у м. Львові, до яких, серед іншого, належить водонапірна вежа (літ. «Л-1»), рік вводу в експлуатацію 1985, стіни цегляні, фізичний знос - 60%, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 від 27 грудня 2002 року, виданого і посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я.,

30 грудня 2009 року управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради за результатами розгляду звернень відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було видано наказ № 2701-НЖ-Ш «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 у м. Львові». Вищевказаним наказом було оформлено право спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (по 1/2 ідеальній частці кожному) на нежитлові приміщення під літерою «Б-2», загальною площею 1298,9 кв. м по АДРЕСА_1 в м. Львові. Цим же наказом було доручено відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова оформити та видати ОСОБА_6 і ОСОБА_4 відповідні свідоцтва про право власності, а останнім - зареєструвати отримані свідоцтва в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с.9).

На підставі зазначеного вище наказу № 2701-НЖ-Ш «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 у м. Львові» від 30 грудня 2009 року відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова того ж числа ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, якими посвідчено, що їм належить на праві спільної часткової власності по 1/2 ідеальній частці нежитлових приміщень під літерою «Б-2», які знаходяться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 (а.с. 8,10).

В подальшому, на підставі даних свідоцтв про право власності 31 грудня 2009 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4на вказані нежитлові приміщення за реєстрованим номером 23475881 (т.1 а.с.136-137; інвентаризаційна справа №268 а.с.132,138).

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №268 нежитлових приміщень за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1, дослідженої колегією суддів, водонапірна вежа, що позначена в технічній документації під літерою «Л-1», згідно плану території станом не 1996 рік та плану розташування будівель по АДРЕСА_1 станом на 2006 рік значиться як окремий об'єкт нерухомості в складі приміщень під літ. "Б-2", на реконструкцію і надбудову яких документів не надано (а.с.35, 68-69). При цьому за планом 1996 року водонапірна вежа має вільний доступ з вулиці та дотична до будівлі. В той же час, з матеріалів цієї ж інвентаризаційної справи видно, що складські приміщення під літ. "Б-2", в тому числі в яких знаходиться водонапірна вежа «Л-1» зазнали самочинної реконструкції і перебудови, внаслідок чого водонапірна вежа увійшла до складу приміщень під №15(перший поверх приміщень під літ. "Б-2") і №35 (другий поверх приміщень під літ. "Б-2") а зовнішній доступ до вежі унеможливлений.

У відповідності до змісту листа-відповіді ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 3/03-12/12 від 04 грудня 2012 року, площа та обєм водонапірної вежі, що позначена в технічній документації під літерою «Л-1» та належить ОСОБА_2 увійшли в площу та обєм приміщень під №15 та № 35 в будівлі під літерою «Б-2» за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1, що зареєстрована за відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.11).

З листа-відповіді ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за №11750 від; 11 грудня 2012 року та доданої до нього копії довідки про обстеження будівлі під літерою «Б-2» за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 вбачається, що в результаті обстеження будівлі під літерою «Б-2», загальною площею 1321,4 м2, за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1 виявлено наступне:

· доступ до приміщення 5(47,4м2) можливий через приміщення 1(197,5 м2), 6 (76,9 м2), 6? (54,6 м2);

· в приміщенні 15 (5,5 м2) на 1 першому поверсі та 35 ( 121,3 м2) на другому поверсі зафіксовано споруду металевої конструкції округлої форми.

Наведені в цій довідці факти додатково доводять, що власниками була проведена незаконна-реконструкція будівель під літерою «Б-2» за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1 та належне йому, ОСОБА_2, на праві власності майно, а саме, водонапірна вежа під літерою «Л-1», за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1, увійшло в обєм і площу приміщень, що належать відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Вказані обставини також встановленні рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 15 січня 2014 року та додатковим рішенням того ж суду від 06 лютого 2014 року у справі №466/7846/13 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Вказане рішення суду залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24липня 2014 року та набрало законної сили, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню (т.1 а.с.16,17).

Судом встановлено також, що технічний паспорт на приміщення під літерою «Б-2» був підроблений працівниками ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» що міститься в інвентаризаційній справі, в який умисно не було внесено конфігурацію (площу і об'єм) водонапірної вежі під літерою «Л-1», яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що сприяло приватизації приміщення під літерою «Б-2» ТзОВ "Техн-Ас" без врахування наявного там майна ОСОБА_2 та унеможливило в подальшому позивачу користуватись своїм майном та мати вільний доступ до нього, що підтверджується ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04 вересня 2014 року у справі №466/5880/14-к про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України у звязку із закінченням строків давності, яка набрала законної сили.

Оскільки спірний об'єкт водонапірної вежі«Л-1», який був придбаний ОСОБА_2 як об'єкт нерухомості разом із цегляними стінами у складі споруд цілісного майнового комплексу та призначений для забезпечення виробничого процесу цього майнового комплексу, незаконно був включений до складу нерухомості відповідачів - приміщення під літерою «Б-2», з обмеженням доступу до цієї вежі, суд дійшов обгрутованого висновку про те, що порушене права ОСОБА_2 на вільне володіння своєю власністю підлягає відновленню шляхом визнання недійсним та скасувати наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2701-НЖ-Ш від 30 грудня 2009 року «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 у Львові» за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та визнання недійсним і скасувати свідоцтв про право власності відповідачів на передані їм у власність нежитлові приміщення із скасуванням їх державної реєстрації.

Суд дійшов обгрутованого висновку і про те, що ОСОБА_2 не пропустив строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, про що навів у своєму рішенні належні мотиви.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке є законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Гірник Т.А.