Справа № 530/1756/15-ц
Номер провадження 2/530/884/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., при секретарі Кравченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 1996 року у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 73.

Позивачка в своїй позовній заяві вказує, що від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_3, 1997 року народження, та доньку ОСОБА_4 2002 року народження. З 2008 року її з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з нас має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, крім того відповідач рідко буває вдома, надає перевагу розвагам. Через свій спосіб життя відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між ними, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, та взаємодопомоги. Шлюбні відносини практично припинились. Живуть сами по собі за різними адресами, а саме позивач проживає в с.м.Котельва, Полтавської області, а відповідач проживає в с. Пишненки, Зіньківського району, Полтавської областіне піклуються один за одним. Спільного господарства та бюджету не ведуть.

За позивача глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача, що має для неї істотне значення.

Позивач також вказує, що сімейне життя не склалося. Подружні відносини не підтримують. В зв"язку з чим втратили одне до одного почуття поваги і любові.

Сторони дійшли згоди, що діти будуть проживати з позивачем, ОСОБА_1.

Відповідач, ОСОБА_2 позовні вимоги визнав.

В Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, принцип 6, зазначено, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

Зачитавши заяву позивача, ОСОБА_1, яка підтримала свої вимоги, просила розірвати шлюб, відповідача, ОСОБА_2, який визнав позовні вимоги в повному обсязі і вказав, що він створив нову сім'юта дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, мас право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

За змістом ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 2 ст.88 ЦПК України визначено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 24, 104, 110, 111, 112, 113 СК України, ст. ст. 3,10,15, 30, 57- 61, 88, 212-221 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений 21 вересня 1996 року у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 73 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованою в с. Пишненки, Зіньківського району, Полтавської області, проживаючою без реєстрації в АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканцем с. Пишненки, Зіньківського району, Полтавської області - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвища: ОСОБА_1 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_2.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер суду не відомий, не працюючого, мешканця с. Пишненки, Зіньківського району, Полтавської області на користь держави - 487,20 грн. судових витрат.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р. Должко