Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22- ц/778/3376/15
ЕУ № 316/46/14-ц
Головуючий у 1 інстанції:Ткаченко І. М .
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_4. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В позові зазначено, що відповідач є її батьком. З 2010 року офіційно з відповідача стягувались аліменти на користь матері на утримання її сестри - ОСОБА_6 та неї в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу. ІНФОРМАЦІЯ_3 року їй виповнилося 18 років, та вона стала повнолітньою і стягнення аліментів на її утримання припинено. З 01.09.2013 року вона навчається у Державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет» Міністерства освіти і науки України. Форма навчання денна, платна основа. Строк навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 рік. Вважає, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки його доходи є достатніми, тому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017 року.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку, почато стягнення з 13.01.2014 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, тобто до 30.06.2017 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що з 17 червня 1995 року по 27.08.2010 року мати позивачки ОСОБА_5 та батько ОСОБА_3 знаходились у шлюбі . Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2..

На підставі виконавчого листа № 2-1241 2010 від 13.07.2010 року, що видано Енергодарським міським судом Запорізької області, починаючи з 27.05.2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_6. у розмірі 1/3 частина від усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивачці ОСОБА_4 виповнилося 18 років.

Відповідно до довідки № 2050 від 26.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 дійсно навчається у Державному вищому навчальному закладі Запорізького національного університету Міністерства освіти і науки України по спеціальності журналістика, форма навчання денна, платна основа, строк навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 рік та є студентом другого курсу( а.с. 143).

Відповідно до договору № 436/д від 11.08.2013 року укладеного між державним навчальним закладом «Запорізький національний університет» та ОСОБА_4 загальна вартість освіти складає 37600.00 грн. Замовник вносить плату посеместрово до 15 календарних днів до початку наступного семестру у сумі 4700.00 грн. ( а.с. 10).

З наданих позивачем квитанцій про сплату, які містять в матеріалах справи ( а.с. 200-220) вбачається, що за навчання ОСОБА_4 Запорізькому національному університету сплачені кошти відповідно до умов зазначеного договору.

Згідно копії трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_3, останній був звільнений з місця своєї роботи 23.09.2014 року у зв"язку з закінченням строку трудового договору ( а.с. 137).

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 на теперішній час не працює останній суду не надав.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частинами 1, 3 статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обстави, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержу в натурі, а також а наявної інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка продовжує навчатися після досягнення повноліття, навчається на платній основі, форма навчання денна, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини на період її навчання.

Отже, задовольняючи позов суд вірно виходив з того, що ОСОБА_3 є особою працездатного віку та може працювати, повинен приймати участь у витратах, що пов'язані із навчанням повнолітньої дитини у вищому навчальному закладі, оскільки для забезпечення нормальної матеріальної умови для життя дитини є участь батьків у витратах на навчання, та дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів 1/6 частини всіх видів прибутку.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_7 не заперечував щодо стягнення аліментів в частці від заробітку.

Крім того, відповідач не надав суду доказів безробіття та існування на його утриманні непрацездатних батьків, а також слід зазначити, що оскільки утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов'язком батьків і нормами права не передбачено повне звільнення одного із батьків від участі у витратах на дитину, яка продовжує навчання.

Аліменти суд першої інстанції правомірно стягнув з часу позивачка звернення до суду, тобто з 13.01.2014 року до закінчення навчання до 30.06.2017 року.

З наданих рішень про стягнення аліментів вбачається, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 стягувалися аліменти в розмірі 1/3 частки заробітної плати на двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ними повноліття , починаючи з 27.05.2010 року ( а.с. 3, а.с. 22-23).

Доводи апелянта про необхідність стягнення аліментів починаючи з 23.09.2014 року, оскільки з 14.01.2014 року по 23.09.2014 рік за місцем його роботи з нього були стягнуті аліменти включно по 23.09.2014 рік, не заслуговують на увагу, оскільки в довідці ЗАТ « Атомтехєкспорт» № 11-01/70- 1411 від 26.09.2014 року про стягнення аліментів з відповідача за період з 01.03.2013 року по 31.08.2014 рік не зазначено, що аліменти за цей період стягувалися на двох дітей, в тому й числі, на користь позивачки. З цієї довідки також вбачається, що з ОСОБА_3 стягується заборгованість по аліментам ( а.с. 139).

Інші доводи апеляційної скарги, стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, отже, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: