Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3713/15 Головуючий у 1 інстанції: Шиш А.Б.
Єдиний унікальний № 322/48/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. 30 січня 2007 року у вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_4, з якою він спільно проживав без реєстрації шлюбу. В 2012 році відносини між ними припинилися, з вересня 2012 року ОСОБА_4 переїхала до іншого місця проживання в м. Запоріжжя. Більше як два роки ОСОБА_4 не проживає в його квартирі. Всі обов'язки стосовно сплати комунальних послуг, сплати за електроенергію, виконує він. Добровільно знятися з реєстрації ОСОБА_4 не бажає.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням.

Заочним рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким змінити мотивувальну частину рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року, в якій у фразі: «30 січня 2007 року у вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_4, з якою ОСОБА_3 спільно проживав без реєстрації шлюбу до вересня 2012 року» слова «до вересня 2012 року» виключити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухваливши рішення в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке не оскаржене сторонами, суд визнав ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірною квартирою та стягнув з неї судові витрати.

Предметом дослідження у цій справі відповідно до положень ст. 4 ЦПК було встановлення факту користування будинком відповідачем.

За ст. 4 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Диспозитивність цивільного судочинства, встановлена ст. 11 ЦПК, полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Вирішивши спір, суд у мотивувальній частині рішення визнав встановленим той факт, що ОСОБА_3 спільно проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 до вересня 2012 року.

Разом з тим, позивач, не заперечуючи проти того, що ОСОБА_4 проживала у спірній будівлі до вересня 2012 року, не зазначав про те, що вони з нею проживали спільно.

Не зазначалося про це і в позовній заяві.

Та обставина, що у судовому рішенні суд вийшов за межі дослідження та встановлюючи факт проживання до вересня 2012 року ОСОБА_4 у спірному житлі, зазначив ще й про те, що вона проживала спільно з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, порушує права позивача, позаяк факт спільного проживання однією сім'єю не досліджувався судом, а натепер є предметом окремого судового розгляду у іншій справі про розподіл інших майнових прав сторін.

З огляду на викладене, з мотивувальної частини оскаржуваного рішення підлягає виключенню зазначення про спільне проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вересня 2012 року.

В іншій частині рішення суду не оскаржене.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року у цій справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення зазначення про спільне проживання без реєстрації шлюбу до вересня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Решту судового рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: