26 листопада 2015 року
Справа № 2-3/11
УХВАЛА

26 листопада 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи - Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Президент України, голова Дніпропетровської міської ради, про визнання підстави рішення незаконною, скасування рішення, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зміну часток власників будинку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про встановлення факту відсутності об'єднання власників будинку та укладення договору оренди, про встановлення та визнання неможливості розподілу земельної ділянки, визнання незаконним затвердження матеріалів землевпорядної справи, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, визнання заволодіння чужим майном та придбання права на нього на підставі зловживання довірою шляхом обману та спричинення цим значної майнової шкоди усім співвласникам та мешканцям будинку, про скасування землевпорядної справи, про визнання права спільного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання дозволу на встановлення забору та заборони відповідача користування цим майном, відшкодування моральної шкоди, про зобов'язання виконати обов'язок в натурі, про встановлення розміру ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа, судове засідання по якій, призначене на 26 листопада 2015 року, суд за згодою позивача ухвалив почати для вирішення низки процесуальних питань.

Першим на вирішення учасників процесу суд постави розгляд поданої позивачем до суду 13 листопада 2014 року заяви про забезпечення позову по даній цивільній справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартир НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_1, а також шляхом зобов'язання КП «ДМ БТІ» Дніпропетровської обласної ради провести інвентаризацію домоволодіння АДРЕСА_1 на предмет ідеальних часток співвласників домоволодіння станом на 2014 рік (Т.3, а.с.80). В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що його позовними вимогами є зміна ідеальних часток співвласників вказаного домоволодіння, а тому належним видом забезпечення позову, на думку позивача, є проведення інвентаризації такого домоволодіння на предмет ідеальних часток, які снують в натурі станом на 2014 рік.

В судовому засіданні позивач від вимог, викладених у вказаній заяві про забезпечення позову не відмовився, без розгляду таку заяву залишити не просив, тим самим фактично підтримавши вимоги своєї заяви про забезпечення позову.

Відповідачі, треті особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про забезпечення позову за фактичної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши позивача, ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-3/11, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська вже розглядалась подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову від 13 листопада 2014 року, за наслідками розгляду якої судом 13 листопада 2014 року винесено ухвалу про відмову в забезпеченні позову. Така ухвала суду першої інстанції була скасована ухвалою суду апеляційної інстанції від 25 серпня 2015 року, а питання щодо забезпечення позову передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (Т.3 а.с.80, 97-99, Т.4 а.с.54-57)

Як вказувалось вище, в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №2-3/11 за позовом ОСОБА_1 про визнання підстави рішення незаконною, скасування рішення, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зміну часток власників будинку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про встановлення факту відсутності об'єднання власників будинку та укладення договору оренди, про встановлення та визнання неможливості розподілу земельної ділянки, визнання незаконним затвердження матеріалів землевпорядної справи, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, визнання заволодіння чужим майном та придбання права на нього на підставі зловживання довірою шляхом обману та спричинення цим значної майнової шкоди усім співвласникам та мешканцям будинку, про скасування землевпорядної справи, про визнання права спільного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання дозволу на встановлення забору та заборони відповідача користування цим майном, відшкодування моральної шкоди, про зобов'язання виконати обов'язок в натурі, про встановлення розміру ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно. Саме даний позов, предмет спору за яким наведено, позивач і просив забезпечити шляхом накладення арешту на квартири відповідачів-фізичних осіб у домоволодінні АДРЕСА_1, а також шляхом зобов'язання КП «ДМ БТІ» Дніпропетровської обласної ради провести інвентаризацію цього домоволодіння, мотивуючи необхідність забезпечення позову та наведені його види тим, що позовними вимогами є зміна ідеальних часток співвласників вказаного домоволодіння.

Відповідно до ст.151 ч.1, 3 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Наведена норма цивільного процесуального закону, з огляду на положення ст.10 ч.3, ст.60 ч.1, 2 ЦПК України, встановлює обов'язок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Згідно ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений в тому числі шляхом накладення арешту, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, з викладеного вбачається, що умовою забезпечення позову є доведення позивачем перед судом спрямованості такого процесуального заходу саме на забезпечення виконання можливого рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_1, виникнення утруднень чи взагалі неможливості виконання можливого рішення суду на користь позивача без застосування запропонованих ним заходів забезпечення позову. Однак, дані обставини позивачем ОСОБА_1 в контексті обраних ним видів забезпечення позову не доведені перед судом жодними доказами. Більш того, оскільки позивач за змістом свого позову не претендує на квартири, арешт на які просить накласти, зокрема не заявляє вимог про визнання права власності та/або користування цими квартирами, або інших вимог, задоволення яких мало б відбутись за рахунок таких квартир, цілком логічним є висновок, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири відповідачів-фізичних осіб у домоволодінні АДРЕСА_1 взагалі не має відношення до попередження неможливості виконання чи виникнення складнощів у виконанні можливого позитивного рішення за позовом ОСОБА_1 у даній цивільній справі. З аналогічних підстав не може бути задоволено заяву про забезпечення позову і шляхом зобов'язання КП «ДМ БТІ» Дніпропетровської обласної ради провести інвентаризацію згаданого домоволодіння, оскільки проведення такої інвентаризації жодним чином не може і не забезпечить виконання позитивного рішення суду у справі, тобто не попередить виникнення складнощів чи неможливості виконання рішення суду, а саме така мета і покладена законом на забезпечення позову. Відтак, обрані позивачем види забезпечення позову є неналежними і такими, що взагалі не стосуються забезпечення можливості виконання рішення суду, у випадку його ухвалення на користь позивача.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено перед судом необхідність забезпечення позову, а саме, що невжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку ухвалення його на користь позивача, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Другим питанням, поставленим судом на вирішення учасників процесу, є можливість прийняття судом до свого провадження та розгляду поданих ОСОБА_1 перед початком даного судового засідання чергових доповнень до позовних вимог від 26 листопада 2015 року, які за своїм змістом повторюють раніше подані доповнення від 29 жовтня 2015 року.

Позивач в судовому засіданні просив суду прийняти такі доповнення до позовних вимог та, враховуючи заявлення ним у цих доповненнях вимог до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та судді цього суду Маймур Ф.Ф., направити матеріали всієї цивільної справи №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015) до Апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про зміну підсудності щодо всієї цивільної справи. (Т.4 а.с.196-199, 233-239)

Відповідачі, терті особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе вирішити дане процесуальне питання за фактичної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши позивача та ознайомившись із поданими ним доповненнями до позовних вимог, а також із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, як вказувалось вище, позивачем 26 листопада 2015 року перед початком судового засідання у справі були подані до суду доповнення до його позовних вимог. В цих доповненнях викладені разом із мотивуванням позовні вимоги до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф., виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8, треті особи - Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Президент України, про визнання порушення розуміння закону, визнання ознак нацизму при здійсненні правосуддя, визнання ознак психічного розладу стану здоров'я, про визнання підстави рішення незаконними, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, надання дозволу на встановлення забору, визнання права на земельну ділянку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про зміну часток власників будинку, встановлення факту відсутності, об'єднання співвласників будинку, визнання неможливості розподілу земельної ділянки, встановлення ідеальних часток. (Т.4 а.с.233-239)

Відповідно до ст.31 ч.2 ЦПК України Крім прав та обов'язків, визначених ст.27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Згідно ст.118 ч.2 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Нормою ст.108 ч.1 ЦПК України визначено, що підсудність цивільних справ, у яких однією із сторін є суд або суддя цього суду, визначається ухвалою судді суду вищої інстанції без виклику сторін.

Частиною 2 ст.126 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Відповідно до ст.118 ч.1 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

Аналізуючи викладені фактичні обставини в контексті наведених вище положень цивільного процесуального законодавства та приймаючи до уваги, що позивачем подано доповнення до його позовних вимог до початку розгляду даної цивільної справи по суті, викладені в такому доповненні позовні вимоги в тій частині, що пред'явлені до відповідачів, які вже є сторонами по справі, не змінюють підсудність цивільної справи, суд приходить до висновку про можливість прийняття до свого провадження та розгляду разом з іншими вимогами по цивільній справі №2-3/11 доповнень ОСОБА_1 до позовних вимог від 26 листопада 2015 року.

Разом з тим, позивачем в його доповненнях до позовних вимог від 26 листопада 2015 року по цивільній справі №2-3/11 пред'явлено серед інших і позовні вимоги до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та судді цього ж суду, в якому розглядається цивільна справа №2-3/11, і вимоги по якій доповнюються. Оскільки ж заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до суду та судді за змістом чинного цивільного процесуального законодавства мають розглядатись судом, визначеним за окремими правилами підсудності, до того ж такі позовні вимоги вочевидь не є однорідними по відношенню до інших позовних вимог ОСОБА_1 по цивільній справі №2-3/11 та не мають із ними спільного предмету доказування, суд приходить до висновку, що розгляд в одному провадженні позовних вимог ОСОБА_1 до суду та судді разом з рештою його позовних вимог не тільки ускладнюватиме вирішення справи, а фактично є неможливим з урахуванням на норму ст.108 ЦПК України. За таких обставин позовні вимоги позивача до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та судді цього ж суду, викладені ним в доповненнях до позовних вимог від 26 листопада 2015 року, мають бути виділені у самостійне провадження із подальшим переданням виділених матеріалів в цій частині до канцелярії суду для виконання вимог ст.ст.11-1, 118 ЦПК України.

З огляду на вищевикладені висновки суд критично ставиться та не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про необхідність направлення матеріалів цивільної справи №2-3/11 до суд апеляційної інстанції для визначення підсудності справи в цілому.

Після вирішення судом наведених вище процесуальних питань позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні 26 листопада 2015 року було заявлено відвід судді по даній цивільній справі з підстав ст.20 ч.1 п.4 ЦПК України. Відвід позивач мотивував тим, що суддя не підкорюється закону, проводив минуле судове засідання без мантії, чим викликав в позивача зараз сумніви в неупередженості при розгляді цієї справи, а також до конституційного права. Крім того, в якості підстав для відводу позивач подав суду повістки про виклик його в судове засідання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за же поданими ОСОБА_1 скаргами щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Відповідачі, треті особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе вирішити заяву позивача про відвід за фактичної явки сторін.

Вислухавши позивача та ознайомившись із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Так, відповідно до ст.20 ч.1 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Згідно ст.23 ч.2, 3 ЦПК України на підставах, зазначених у ст.20 ЦПК України судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивованим.

Як вказувалось вище, позивачем заявлено відвід судді з підстав, визначених п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, тобто через наявність, на думку позивача, інших обставин, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. До таких обставин позивач відніс проведення суддею Маймур Ф.Ф. минулого судового засідання без мантії, а також виклик ОСОБА_1 в судові засідання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за двома поданими ОСОБА_1 скаргами щодо невнесення відомостей до ЄРДР. (Т.4 а.с.243, 244)

Такі твердження та висновки позивача як підстави для відводу судді є абсолютно нелогічними, хибними та безпідставними, оскільки сама по собі відсутні/наявність на судді мантії під час проведення судового засідання в жодному разі не свідчить і не може свідчити про упередженість чи неупередженість, про необ'єктивність чи об'єктивність судді при розгляді тієї чи іншої судової справи. Тільки аналогічним чином можна оцінювати і посилання позивача на виклик його до іншого суду з приводу розгляду поданих самим же позивачем скарг на невнесення відомостей до ЄРДР, які позивач, чомусь розцінює як підтвердження порушення відносно судді Маймур Ф.Ф. кримінального провадження. До того ж зміст наданих позивачем повісток не дозволяє встановити точний предмет розгляду за цими скаргами, подання таких скарг ще не свідчить про факт порушення щодо судді кримінального провадження, наявність якого само по собі також не дає підстави стверджувати про упередженість чи необ'єктивність судді Маймур Ф.Ф. при розгляді даної цивільної справи.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявленого ним відводу судді, мають надуманий характер, є безпідставними, їх заявлення в якості підстав для відводу судді можливо пояснити лише неприязним ставленням самого позивача до судді. З огляду на наведе, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів необ'єктивності чи упередженості судді під час розгляду даної цивільної справи, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про відвід судді Маймур Ф.Ф.

В той же час, цивільна справа №2-3/11 перебуває в провадженні судді Маймур Ф.Ф. з 25 червня 2014 року, і з цього часу справа постійно призначалась до судового розгляду з невеликим проміжками часу між судовими засіданнями, із належним та своєчасним викликом всіх сторін та третіх осіб по справі. Судом за головуванням судді Маймур Ф.Ф. розглянуто в межах даної цивільної справи чисельні заяви і клопотання сторін, вчинено інші процесуальні дії щодо розгляду справи, зокрема залишено без розгляду за заявою первісного позивача ОСОБА_2 її позов, в зв'язку із чим зустрічний позов ОСОБА_1 став єдиним і основним у справі, витребувано і долучено до справи письмові докази, в тому числі і ОСОБА_1, задоволено клопотання останнього про допит одного із свідків тощо.

Натомість, позивач ОСОБА_1 в ході розгляду даної цивільної справи судом за головуванням судді Маймур Ф.Ф. у разі ухвалення останнім по справі будь-яких рішень, які позивача не влаштовували, зокрема внаслідок відмов у задоволенні заяв/клопотань ОСОБА_1 про забезпечення його позову, витребуванні певних доказів, направленні справи до БТІ та зупиненні провадження у справі, відмови у відкладенні розгляду справи, винесенні ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду тощо, з метою здійснення певного впливу на суд (суддю) або з інших, вагомих на думку позивача, міркувань останній почав регулярно заявляти відводи судді Маймур Ф.Ф. з надуманих, алогічних та абсурдних підстав, подавати скарги на суддю та скарги/заяви щодо перегляду судових рішень судді Маймур Ф.Ф. по даній справі, надаючи в них в грубій, зневажливій та принизливій формі негативну оцінку діям, рішенням та професіоналізму судді Маймур Ф.Ф. Крім того, за викладених умов і обставин ОСОБА_1 почав заявляти по даній справі не передбачені нормами ЦПК України клопотання - такі як призначення відносно судді Маймур Ф.Ф. судово-психіатричної експертизи, залучення з цього приводу до участі у справі експерта та спеціаліста в галузі психіатрії. Перед початком останнього ж судового засідання у даній справі, як вказувалось вище, позивачем подано доповнення до позовних вимог, яке містить позовні вимоги до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф. про визнання порушення розуміння закону суддею, визнання ознак нацизму при здійсненні правосуддя судом та суддею, визнання ознак психічного розладу стану здоров'я судді. (Т.3 а.с.90-91, 97-102, Т.4 а.с.140-151, 164-171, 173-176, 187-189, 196-201, 221-226, 228-239)

Вищевикладені обставини свідчать про виникнення у позивача ОСОБА_1 особистого неприязного ставлення до судді Маймур Ф.Ф., внаслідок яких позивач останнім часом почав вчиняти всіляко можливі дії або перешкодити подальшому розгляду даної цивільної справи №2-3/11 судом за головуванням судді Маймур Ф.Ф. Таке постійне вкрай негативне ставлення позивача до особи головуючого судді, відсутність в позивача наміру сприяти розгляду цивільної справи за своїм же позовом, зумовлює і відповідне ставлення судді до самого позивача.

Згідно ст.23 ч.1, 3 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст.20 ЦПК України суддя зобов'язані заявити самовідвід. Самовідвід повинен бути вмотивованим.

Пунктом 4 ч.1 ст.20 ЦПК України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст.25 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що вищезазначені обставини дають змогу зробити висновок про те, що у головуючого по справі судді склались особливі відносини до особи позивача по даній цивільній справі, які можуть вплинути на об'єктивність та неупередженість судді під час розгляду цієї цивільної справи, а тому відповідно ст.20 ч.1 п.4, ст.23 ч.1 ЦПК України необхідним є взяття головуючим суддею самовідводу по даній цивільній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11-1, 20, 23-25, 108, 118, 126, 151-153, 208, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні його заяви від 13 листопада 2014 року про забезпечення позову по цивільній справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи - Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Президент України, голова Дніпропетровської міської ради, про визнання підстави рішення незаконною, скасування рішення, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зміну часток власників будинку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про встановлення факту відсутності об'єднання власників будинку та укладення договору оренди, про встановлення та визнання неможливості розподілу земельної ділянки, визнання незаконним затвердження матеріалів землевпорядної справи, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, визнання заволодіння чужим майном та придбання права на нього на підставі зловживання довірою шляхом обману та спричинення цим значної майнової шкоди усім співвласникам та мешканцям будинку, про скасування землевпорядної справи, про визнання права спільного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання дозволу на встановлення забору та заборони відповідача користування цим майном, відшкодування моральної шкоди, про зобов'язання виконати обов'язок в натурі, про встановлення розміру ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно - відмовити.

Прийняти до розгляду доповнення ОСОБА_1 до його позовних вимог по цивільній справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015), а саме позовні вимоги до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Фелікса Федоровича, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8, треті особи - Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Президент України, про визнання порушення розуміння закону, визнання ознак нацизму при здійсненні правосуддя, визнання ознак психічного розладу стану здоров'я, про визнання підстави рішення незаконними, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, надання дозволу на встановлення забору, визнання права на земельну ділянку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про зміну часток власників будинку, встановлення факту відсутності, об'єднання співвласників будинку, визнання неможливості розподілу земельної ділянки, встановлення ідеальних часток.

Роз'єднати позовні вимоги ОСОБА_1 по цивільній справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015), виділивши у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Фелікса Федоровича про визнання порушення розуміння закону, визнання ознак нацизму при здійсненні правосуддя, визнання ознак психічного розладу стану здоров'я.

Матеріали цивільної справи за виділеними у самостійне провадження позовними вимогами ОСОБА_1 передати до канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для виконання вимог ст.ст.11-1, 118 ЦПК України.

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді по цивільній справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи - Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Президент України, голова Дніпропетровської міської ради, про визнання підстави рішення незаконною, скасування рішення, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зміну часток власників будинку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про встановлення факту відсутності об'єднання власників будинку та укладення договору оренди, про встановлення та визнання неможливості розподілу земельної ділянки, визнання незаконним затвердження матеріалів землевпорядної справи, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, визнання заволодіння чужим майном та придбання права на нього на підставі зловживання довірою шляхом обману та спричинення цим значної майнової шкоди усім співвласникам та мешканцям будинку, про скасування землевпорядної справи, про визнання права спільного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання дозволу на встановлення забору та заборони відповідача користування цим майном, відшкодування моральної шкоди, про зобов'язання виконати обов'язок в натурі, про встановлення розміру ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно - відмовити.

Взяти самовідвід по цивільній справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи - Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Президент України, голова Дніпропетровської міської ради, про визнання підстави рішення незаконною, скасування рішення, визнання порушення та обмеження прав, визнання землевпорядної справи знищеною пожежею, про зміну часток власників будинку, визнання порушення правил і порядку постановлення рішення, про встановлення факту відсутності об'єднання власників будинку та укладення договору оренди, про встановлення та визнання неможливості розподілу земельної ділянки, визнання незаконним затвердження матеріалів землевпорядної справи, про зобов'язання вчинити та утриматись від вчинення певних дій, визнання заволодіння чужим майном та придбання права на нього на підставі зловживання довірою шляхом обману та спричинення цим значної майнової шкоди усім співвласникам та мешканцям будинку, про скасування землевпорядної справи, про визнання права спільного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання дозволу на встановлення забору та заборони відповідача користування цим майном, відшкодування моральної шкоди, про зобов'язання виконати обов'язок в натурі, про встановлення розміру ідеальних часток у праві власності на нерухоме майно.

Матеріали цивільної справи №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2015), за якими взято самовідвід, передати до канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для виконання вимог ст.ст.11-1, 18 ЦПК України.

Ухвала суду в частині відмови у забезпеченні позову може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду в частині вирішення решти процесуальних питань окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу в даній частині можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ф.Ф. Маймур