Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2015 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Івлєвій С.М.

з участю позивача ОСОБА_1

з участю відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою) та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог КП «ЧОО БТІ» про визнання недійсним фіктивного правочину позики з моменту його вчинення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до письмової розписки від 13.05.2015р. ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 10000грн. для оформлення документів на спадщину. Строк повернення боргу у розписці не вказаний, однак сторони усно домовилися, що ОСОБА_2 поверне кошти за першою вимогою ОСОБА_1 Розписка складена ОСОБА_2 власноручно та засвідчена підписами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Позивач зазначає, що між сторонами фактично виникли правовідносини щодо позики, які регулюються нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

15.05.2015р. позивач звернувся до відповідачки з усною вимогою повернути заборгованості, однак відповідачка повідомила, що вона не збирається повертати борг.

Відповідачка свої зобов"язання щодо повернення суми позики не виконала і станом на момент звернення до суду сума її заборгованості перед позивачем складає: 10000грн.

У звязку з невиконанням відповідачкою своїх зобовязань за договором позики позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки заборгованість на загальну суму 10000грн. та стягнути судові витрати, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями ст.ст.525, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги, подавши письмову заяву від 19.08.2015р. (а.с.62-65), згідно якої просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 10000грн., а також пеню в розмірі 1610,96грн., три відсотки річних в розмірі 80,54грн., інфляційні втрати в розмірі 167,74грн., що визначені станом на 19.08.2015р. та стягнути судові витрати (243,60грн. судового збору та 600грн. витрат на правову допомогу).

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечили щодо позовних вимог ОСОБА_1, просили відмовити у задоволенні первісного позову. Відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог КП «ЧОО БТІ» про визнання недійсним фіктивного правочину позики з моменту його вчинення. Свої заперечення на первісний позов та вимоги зустрічного позову мотивували тим, що ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з приводу надання їй юридичної допомоги з метою оформлення права власності на спадкове домоволодіння, що розташоване по вул.Комсомольська, 74 в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. ОСОБА_1 погодився надати таку допомогу, запросивши за свою роботу 10000грн. Так як у ОСОБА_2 не було грошей, ОСОБА_1 запропонував оформити фіктивний правочин позики на суму 10000грн. з умовою, що вказану суму йому передасть ОСОБА_2 після продажу спадкового домоволодіння. Натомість, ОСОБА_1 отримавши від ОСОБА_2 нотаріальну довіреність на право її представництва, став на шлях махінацій, а саме 24.02.2015р. оформив по довіреності технічний паспорт на спадкове домоволодіння ОСОБА_2 у якому вказав себе, як власника цього домоволодіння. Хоча розписку від 13.05.2015р. ОСОБА_2 дійсно написала, однак грошей у сумі 10000грн. ОСОБА_2 насправді ніколи не отримувала від ОСОБА_1

Тому, ОСОБА_2 вважає, що вказана розписка є зфальсифікованою безтоварною розпискою, яка не має юридичного значення та правової сили та згідно ст.234 ЦК України є фіктивним правочином, який необхідно визнати судом недійсним з моменту його вчинення. Тому, у зустрічному позові (з урахуванням уточнених позовних вимог а.с.58-61) ОСОБА_2 просила у порядку ст.234 ЦК України визнати недійсним фіктивний правочин позики від 13.05.2015р., згідно якого ОСОБА_2 позичила 10000грн. у ОСОБА_1 за розпискою, з моменту його вчинення.

Згідно ухвали суду від 19.08.2015р. по даній справі зустрічний позов ОСОБА_2 було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1

У судовому засіданні первісний позивач ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення зустрічного позову ОСОБА_2, подавши письмові заперечення (а.с.76-78), вважаючи зустрічний позов безпідставним та необґрунтованим, просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову.

Третя особа без самостійних вимог за зустрічним позовом КП «ЧОО БТІ» у судове засідання жодного разу не зявилось, неповідомивши про причини неявки, хоча викликалась у судове засідання належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 10000грн. для оформлення документів на спадщину, що підтверджується письмовою розпискою від 13.05.2015р., написаною ОСОБА_2 (а.с.28). Розписка написана ОСОБА_2 власноручно та засвідчена підписами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Факт написання розписки сторонами не оспорюється.

Між сторонами фактично виникли правовідносини щодо позики, які регулюються нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Позивач звернувся до відповідачки з вимогою повернути заборгованість, однак відповідачка заборгованість не повернула, вважаючи, що вона нічого не повинна повертати ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідачка свої зобов"язання щодо повернення суми позики не виконала і станом на 19.08.2015р. сума її заборгованості перед позивачем складає 11859грн. 24коп., у тому числі: 10000грн. сума основного боргу; 1610,96грн. - пеня, 80,54грн. - три відсотки річних, 167,74грн. - інфляційні втрати.

У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_6 (зі сторони відповідачки), ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є сином відповідачки ОСОБА_2 Вони з матірю звернулись до рієлтора ОСОБА_1, щоб той викупив їх будинок по вул.Комсомольська, 74 в с.Червона Слобода за 28тис. доларів США. ОСОБА_1 оформив на себе техпаспорт на будинок і оформив якісь документи на землю. Згодом він з матірю знайшли іншого покупця на будинок, однак ОСОБА_4 відмовився віддавати документи на домоволодіння. ОСОБА_1 обіцяв подати до суду позов для визнання права власності на домоволодіня за ОСОБА_2, однак цього не зробив. Письмову розписку про взяття у борг у ОСОБА_1 10000грн. його мати писала, він був при цьому присутнім, і крім них трьох більше нікого не було. Але ніяких коштів його мати не брала у ОСОБА_1 Розписку мати написала, щоб ОСОБА_1 віддав документи на будинок.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона працює приватним підприємцем в офісі по бульвару Шевченка в м.Черкаси разом із ОСОБА_1 Це було на весні 2015р., коли точно не памятає, вона була присутня в офісі коли ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти десь близько 9-10тис.грн. згідно письмової розписки, яку написала ОСОБА_2 Під час даної події крім неї, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 також були присутні офісменеджер ОСОБА_7, ОСОБА_8 і юристка ОСОБА_5 Грошові кошти рахувались, але не вголос. Вона була за сусіднім столом і все бачила. Розписку вона посвідчувала своїм підписом і розписку читала. У розписці також розписалась юристка ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює у ОСОБА_1 офісменеджером. ОСОБА_2 приходила в їх офіс до ОСОБА_1 для надання їй юридичної допомоги при оформленні землі. Він був присутній у кабінеті за сусіднім столом при написанні письмової розписки ОСОБА_2, а саме ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 десь 10000грн., скільки точно він не знає. У розписці він не розписувався. При написанні розписки були присутні він, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8 і юристка ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працює ріелтором по угоді разом із ОСОБА_1 Це було на весні 2015р., коли точно не памятає, він був присутнім і бачив, як ОСОБА_2 писала розписку, брала і рахувала кошти від ОСОБА_1 При написанні розписки були присутні він, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_5. Саму розписку він не бачив і скільки коштів ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 він не знає.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона працює директором та юристом ТОВ «Правіс» у будівлі по бульв.Шевченка, 258, офіс №203 в м.Черкаси поряд з офісом ОСОБА_1 Це було навесні 2015р., коли точно не памятає, вона була присутньою і бачила як ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти, про що ОСОБА_2 написала письмову розписку, яку свідок засвідчила своїм підписом відразу після написання розписки. У розписці було вказано 10000грн., при цьому ОСОБА_2 перераховувала кошти. При написанні розписки були присутні, крім неї, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ще декілька осіб, прізвищ яких вона не знає.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_6, оскільки його пояснення суперечать фактичним обставинам справи, що встановлені судом, спростовуються даними письмової розписки від 13.05.2015р., поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 Суд вважає, що свідок ОСОБА_6 зацікавлений у вирішенні спору на користь ОСОБА_2, оскільки є її сином.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики, на підтвердження якого позивачем представлено оригінал розписки ОСОБА_2 від 13.05.2015р. Судом встановлено, що розписка від 13.05.2015р. написана ОСОБА_2 власноручно, добровільно, тому є фактом укладення договору позики між сторонами та фактом передачі грошових коштів позикодавцем ОСОБА_1 позичальнику ОСОБА_2 в сумі 10000грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом є обґрунтованими та доведеними позивачем.

Доводи представника відповідачки ОСОБА_3 щодо неналежних свідків заявлених позивачем суд вважає необґрунтованими і безпідставними. Доводи представника відповідачки про те, що свідки самі безпосередньо не рахували позичені кошти - суд також вважає необґрунтованими, оскільки діючим законодавством не передбачено вимогу, щоб свідки безпосередньо рахували кошти при позиці.

Судом також встановлено та учасниками процесу не оспорюється той факт., що на початку 2015 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з приводу надання їй юридичної допомоги з метою оформлення права власності на спадкове домоволодіння, що розташоване по вул.Комсомольська, 74 в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Для цього, ОСОБА_2 видала письмову довіреність від 02.02.2015р. (а.с.80), якою уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси у різних установах та організаціях із вказаним у довіреності переліком прав щодо оформлення спадкових документів.

Внаслідок цього, 24.02.2015р. представник ОСОБА_1 оформив у КП «ЧОО БТІ» технічний паспорт на житловий будинок, що розташований по вул.Комсомольська, 74 в с.Ч.Слобода Черкаського району та який мала намір успадкувати ОСОБА_2 У технічному паспорті вказано: «Замовник технічної інвентаризації або уповноважена ним особа ОСОБА_1». Суд констатує, що згідно діючого законодавства України оформлення технічного паспорта на домоволодіння не зумовлює виникнення права власності на дане домоволодіння у особи, яка замовила техпаспорт.

Відповідачкою ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3 не надано до суду доказів, які б свідчили про намагання ОСОБА_1 переоформити на себе домоволодіння чи земельну ділянку, що розташовані по вул.Комсомольська, 74 в с.Ч.Слобода та які мала намір успадкувати ОСОБА_2 Тому доводи відповідачки ОСОБА_2 та її представника з даного приводу суд вважає необґрунтованими, недоведеними і безпідставними.

ОСОБА_2 та її представником не доведено той факт, що ОСОБА_2 не отримувала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10000грн. згідно письмової розписки від 13.05.2015р.; не доведено, що вказана розписка є зфальсифікованою безтоварною розпискою, не доведено, що вказана розписка є фіктивним правочином.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення первісного позову ОСОБА_1 та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 13.05.2015р. на загальну суму 11859грн. 24коп.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову, тому зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, так як є необгрунтвоаний і недоведений зустрічним позивачем, з мотивів, наведених вище.

Розподіл судових витрат необхідно вирішити в порядку ст.88 ЦПК України, а саме з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати на користь позивача, що складаються із судового збору в сумі 243,60грн. Заявлені до стягнення позивачем витрати на правову допомогу в сумі 600грн. стягненню не підлягають, оскільки позивач ОСОБА_1 не надав суду документу (квитанцію, чек, тощо), який би підтвердив факт сплати ним коштів на правову допомогу в сумі 600грн. Наданий позивачем договір про надання правової допомоги від 03.06.2015р. (а.с.25-27) таким документом не являється.

На підставі ст.ст.525, 526, 625, 1047 - 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (29.09.1959р.н., ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.05.2015р. на загальну суму 11859грн. 24коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються із судового збору в сумі 243,60грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог КП «ЧОО БТІ» про визнання недійсним фіктивного правочину позики від 13.05.2015р. з моменту його вчинення відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Повний текст рішення складений 01 грудня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_9