АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8265/15 Справа № 202/3709/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Каратаєвої Л.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди, за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов'язання отримати товар та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнила у липні 2015 року, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди(а.с.1-8,73-82).

Позивачка зазначала, що 14 листопада 2014 року в магазині «Елітні меблі» за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Московська, 8, уклала з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір індивідуального замовлення меблі - кутовий диван «Лаура» загальною вартістю 11894 грн. та оплатила задаток в розмірі 4000,00 грн. Наступного дня здійснила оплата в повному обсязі в розмірі 7894 грн. Договором встановлена дата виконання замовлення 14 грудня 2014 року.

17 грудня 2014 року звернулася до ОСОБА_3 із заявою про розірвання договору та повернення сплачених коштів у зв'язку з невиконанням договору у визначений строк.

ОСОБА_3 відмовилася повернути їй кошти за договором і в той же день написала на її ім'я листа, що замовлений диван знаходиться в магазині.

23 грудня 2014 року ОСОБА_3 знову надіслала їй лист, в якому зазначила, що 17 грудня 2014 року замовлення було доставлено за її домашньою адресою, проте її не виявилося вдома.

25 грудня 2014 року вона прийшла до магазину, але на її прохання надати сертифікат якості на меблі та товарну накладну на доставку меблів з меблевої фабрики ОСОБА_3 відмовилася.

29 грудня 2014 року звернулася до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області із заявою про порушення її прав.

05 березня 2015 року отримала лист Держспоживінспекції у Дніпропетровській області №Д-10 від 13 лютого 2015 року, в якому зазначено про відсутність правових підстав для здійснення заходів державного контролю за її зверненням.

14 березня 2015 року надіслала на адресу ОСОБА_3 лист про розірвання договору, відповіді на який не отримала.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за договором у встановлений строк не виконала, ОСОБА_2 в уточненій позовній заяві в редакції від 06.07.2015 року просила: розірвати договір індивідуального замовлення меблів кутовий диван «Лаура» від 14 листопада 2014 року, укладений між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та повернути сплачені грошові кошти; стягнути з ОСОБА_3 неустойку у сумі 356,82 грн.; стягнути матеріальну шкоду у розмірі 15894,00 грн. та моральну шкоду розмірі 10000,00 грн.

У червні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання отримати товар та стягнення моральної шкоди(а.с.37-42).

В обгрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що вона зареєстровна як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність з 2001 року. Основним видом підприємницької діяльності є продаж меблів.

14 листопада 2014 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір індивідуального замовлення меблів по зразку, який наданий у відділі. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 замовила кутовий диван «Лаура» (оттоманка) «Г», тип тканини «ягуар» карамель з деревинними накладками вартістю 11894 грн.

Відповідно до умов договору завдаток склав 4000 грн. Умовами договору обумовлено дату виготовлення замовлення 14 грудня 2014 року.

15 листопада 2014 року на прохання ОСОБА_2 змінено колір виробу карамель на найтленг, про що зазначено в договорі, а також доплатила вартість товару.

16 листопада 2015 року змінене замовлення було передано виробнику меблів фабриці Біс-М м.Харків. Договором передбачено, що строк виконання замовлення може бути продовжений у зв'язку з відсутністю тканини, фурнітури та інших комплектуючих.

15 грудня 2014 року вона отримала виготовлені меблі з фабрики Біс-М м.Харків.

16 грудня 2014 року повідомила ОСОБА_2 про виконання замовлення та обумовили строки та час доставки меблів, а саме до 12-00 години 17 грудня 2014 року.

О 12-00 годині 17 грудня 2014 року ОСОБА_2 разом із чоловіком з'явилася до магазину, влаштували сварку, що меблі не тієї фабрики, яку вони обирали, та наполягали на поверненні грошей у повному обсязі. При доставці 17 грудня 2014 року меблів за адресою ОСОБА_2, останньої вдома не виявилося.

Посилаючись на викладені обставини та що неодноразово направляла на адресу ОСОБА_2 листи з пропозицією отримати меблі, ФОП ОСОБА_3 просила зобов'язати ОСОБА_2 отримати замовлені та виготовлені меблі, стягнути з останньої завдану моральну шкоду в сумі 15000 грн. та судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди задоволено частково(а.с.99-102).

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7894,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов'язання отримати товар та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 судовий збір у дохід держави в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог: розірвати договір індивідуального замовлення меблів кутовий диван «Лаура» від 14.11.2014 року, укладений між нею та приватним підприємцем ОСОБА_3 та магазином «Елітні меблі»; стягнути з ОСОБА_3 неустойку у розмірі 356,82 грн.; матеріальну шкоду у розмірі 15894,00 грн.та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.106-118).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції(дефекту продукції), відповідно до закону; звернення до суду за захистом порушених прав.

Положеннями ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт(надання послуг), визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт(надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язання за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

По справі встановлено, що 14 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в магазині «Елітні меблі», що розташований у м.Дніпропетровську по вул.Московська, 8, укладений договір індивідуального замовлення меблів по зразку, наданому у відділі, відповідно до якого ОСОБА_2 замовила меблі - кутовий диван «Лаура» (оттоманка) «Г», тип тканини «ягуар» карамель, який в наступному був змінений на «найтленг», з деревинними накладками, а фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зобов'язалася виконати договір згідно зі специфікацією замовника. Дата виконання замовлення в договорі визначена 14 грудня 2014 року(а.с.50,83).

За змістом договору від 14 листопада 2014 року, загальна вартість замовлення складає 11894,00 грн., визначену суму ОСОБА_2 сплатила двома частинами: 4000,00 грн., які зазначені як завдаток, та 7894,00 грн.(а.с.50,83).

Розглядаючи заявлений спір, суд прийшов до висновку, що сторони уклали договір купівлі-продажу товару за зразком з попередньою його оплатою, а також доставкою та виходив з того, що правовідносини, які склались між сторонами регулюються положеннями ст.702 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо продажу товару за зразками.

Так, ст.702 ЦК України визначено, що сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо).

Договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Покупець до передання товару має право відмовитися від договору за умови відшкодування продавцеві витрат, пов'язаних із вчиненням дій щодо виконання договору.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково, суд зазначив у судовому рішенні, що меблі були доставлені продавцем за місцем проживання покупця та що договір купівлі-продажу товару за зразком відповідно до закону та домовленості сторін вважається виконаним. Враховуючи, що позивач відповідно до частини 3 статті 702 ЦК України до передання їй товару відмовилася від договору, вона зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з вчиненням продавцем дій щодо виконання договору, а тому при встановлених обставинах позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача коштів за договором підлягають частковому задоволенню за винятком суми завдатку в розмірі 7894 грн.(11894-4000).

Разом з тим, висновки суду в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення коштів у сумі 4000,00 грн. не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом - ч.2 ст.570 ЦК України.

Як видно із справи, завдаток, про який зазначено в договорі, у передбаченому законом порядку не оформлено, а відтак грошова сума 4000,00 грн. хоча і зазначена як завдаток, не є задатком в розумінні ч.1 ст.570 ЦК України, а є авансом і має бути повернута в тому розмірі, в якому надавалася.

Що стосується витрат, пов'язаних із вчиненням продавцем дій щодо виконання договору, які покупець у зв'язку з відмовою від договору має відшкодувати останньому за змістом ч.3 ст.702 ЦК України, то сума 4000,00 грн., яка передана як аванс, не може бути зарахована на погашення таких витрат.

Крім того, доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про те, що продавець із вчиненням дій щодо виконання договору понесла витрати у розмірі 4000,00 грн. матеріали справи не містять.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково та зазначивши про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 7894,00 грн., сплачених ОСОБА_2 на виконання договору від 14 листопада 2014 року, та відмовляючи в розірванні вказаного договору, суд не врахував, що повернення грошових коштів можливе лише при розірванні договору, а тому висновок суду про відсутність підстав для розірвання договору від 14 листопада 2014 року є помилковим.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення грошових коштів у сумі 4000,00 грн. підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК Україн, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Що стосується висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди, пені та стягнення завдатку у подвійному розмірі, то такі висновки суду грунтуються на матеріалах справи та положеннях діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування рішення суду в зазначеній частині не встановлено.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин справи в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, пені та стягнення завдатку у подвійному розмірі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд, перевіривши доводи та заперечення сторін в зазначеній частині вимог, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення, доводи скарги не спростовують вказані висновки суду.

З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів у сумі 4000,00 грн. скасувати, позов ОСОБА_2 в зазначеній частині задовольнити.

Розірвати договір індивідуального замовлення меблів по зразку, наданому у відділі, про виготовлення кутового дивану «Лаура» від 14.11.2014 року, що укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в магазині «Елітні меблі», що розташований у м.Дніпропетровську по вул.Московська, 8.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4000,00 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-