У х в а л а

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: відділ опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 -на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом, у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, виселити з квартири ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зі зняттям їх з реєстрації.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 09 липня 2007 року між «Банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав їй 195 900,00 доларів США з терміном повного погашення кредиту до 08 липня 2022 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в цей же день між сторонами укладено договір іпотеки, за яким відповідачка передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв′язку з цим утворилась заборгованість на загальну суму 5 588 783 грн 94 коп., яка стягнута за рішенням суду, яке боржником не виконано, тому кредитор має право на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором в розмірі 5 588 783 грн 94 коп., яка включає в себе: 125 158,55 доларів США - борг за основною сумою кредиту, 65 785,94 доларів США - прострочена заборгованість по основному боргу, 156 963,13 доларів США -заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 1 697,28 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 2 794 391 грн 97 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 104,3 кв. м, житловою - 54,8 кв. м, що належить на праві приватної власності: ј частини ОСОБА_5, ѕ частини ОСОБА_4, шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зі спірної квартири. В іншій частині позову - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про виселення відповідачів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині зупинення виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» змінено та виключено з резолютивної частини рішення абзац дев'ятий та доповнено резолютивну частину рішення наступним абзацом: рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд, погодившись з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, правильно встановив обставини справи про те, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє банк на отримання суми боргу шляхом звернення стягнення на передану боржником в іпотеку квартиру.

Оскільки до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перейшло право власності на спірну квартиру і іпотека для них є дійсною, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року, і вони набули статусу іпотекодавців та несуть всі права та обов'язки за договором іпотеки, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки - спірної квартири, що є підставою для звернення стягнення на неї, як передбачено законом і договором та задоволення цих позовних вимог.

При цьому судом правильно застосовані ст. ст. 3, 7, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 - відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко