Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/632/15 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Трусової Тетяни Вікторівни на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року державний виконавець ВДВС Михайлівського РУЮ Запорізької області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3.

В поданні зазначав, що на виконанні в ВДВС Михайлівського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 41542344 на підставі виконавчого листа № 2-1077 від 21.07.2006 року, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з 04.06.2004 року і до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття.

26.07.2006 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Також 19.12.2013 року стягувачем був пред'явлений виконавчий лист № 312/1489/13-ц від 04.11.2013 року, виданий Михайлівським районним судом Запорізької області, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4. аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

19.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виданого 04.11.2013 року виконавчого листа, про що було повідомлено боржника.

У зв"язку з невиконанням ним судових рішень, державним виконавцем були прийняті заходи примусового виконання, а саме: перевірено майновий стан боржника від 18.09.2014 року та складено акт про відсутність майна у боржника, 17.11.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 18.11.2014 року винесено постанову про здійснення примусового приводу боржника.

Заборгованість зі сплати аліментів на користь стягувача по зведеному виконавчому провадженню станом на 01.11.2014 року складає 8 701 грн. 30 коп.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється та не приймає заходів щодо сплати щомісячних аліментів на користь стягувача, просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Михайлівського районного суду на підставі зведеного виконавчого провадження про стягнення аліментів до повноліття дітей.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року у задоволені подання відмовлено.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець ВДВС Михайлівського РУЮ Запорізької області Трусова Т.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обов"язків щодо сплати аліментів, суд послався на відсутність відомостей щодо обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, зокрема, постановою від 19.12.2013 року, а також на те, що державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання обов"язку по сплаті аліментів, покладеного на нього судом.

З висновком суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

За вимогами ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Між тим, подання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України було розглянуто без участі державного виконавця та за відсутності даних про його виклик.

Як вбачається з матеріалів справи, подання державного виконавця надійшло до Михайлівського районного суду Запорізької області 02 грудня 2014 року.

До розгляду вказане подання було призначено на той же день на 13 годину, про що було зазначено у письмовому повідомленні судді на на ім"я Головного державного виконавця(а.с.16).

Разом з тим, будь-яких даних про те, яким чином вказане письмове повідомлення було доведено до відома державного виконавця, в матеріалах справи немає. Відсутні будь-які відмітки про вручення цього повідомлення особисто державному виконавцю чи про надходження його до відділу ДВС, неміє ніяких даних і про повідомлення державного виконавця у спосіб, передбачений ч.6 ст. 74 ЦПК України, або кур"єром із зворотньою розпискою, електронною поштою, телефонограмою.

За змістом п.18 ч.3 ст. 11 Закону України „Про виконавчу службу" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов"язання за рішенням.

Оскільки особа, яка має невиконані зобов"язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України тягар доведененя факту ухилення боржника від виконання зобов"язання покладається саме на державного виконавця, як особи, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Між тим, при розгляді в судовому засіданні подання відносно ОСОБА_3 про обмеження його права виїзду за відсутності державного виконавця, доводи останнього щодо обгрунтованості внесеного подання судом не досліджувались, не були витребувані для огляду і матеріали виконавчого провадження , хоча у разі відсутності в матеріалах подання достатньої інформації щодо обставин виконання судових рішень, витребування матеріалів виконавчого провадження є доцільним.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання судових рішень про стягнення аліментів, доведення яких є обов"язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про відсутність підстав для задоволення подання є передчасним.

За вказаних обставин ухвала суд від 02 грудня 2014 року підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням визначеного ст. 377-І ЦПК України порядку вирішення за поданням державного виконавця питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, з передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Трусової Тетяни Вікторівни задовольнити частково.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року по даній справі скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: