Справа № 569/8183/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Якимець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Рівненської міської Ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Рівненської міської Ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд їх задоволити та надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу батька дитини ОСОБА_2; дозволити їй без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон.

В судове засідання відповідач не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повсткою. Причин свої неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Рівненської міської Ради заявлені позовні вимоги позивача визнала, не заперечила проти їх задоволення та прийняття рішення судом під час попереднього розгляду справи.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2004 року, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії 1-АП №274297 виданий14 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 народився 25 серпня 2004 року в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2004 року вересня місяця 14 числа зроблено відповідний запис за №1913. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

26 березня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітній син сторін залишений на проживанні з матір'ю.

Протягом тривалого часу сторони проживають окремо. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний стан.

Позивач має намір разом з дитиною виїхати до країн Шенгенської візи, в тому числі до Італії.

З цією метою в травні 2015 року позивач звернулась до візового центру та подала всі необхідні документи для отримання візи.

Згідно наявної в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованої в реєстрі за №4715 від 10 вересня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_2 дав свою згоду на здійснення тимчасової поїздки за кордон до Італії та інших країн Шенгенської зони в період з 10 вересня 2014 року по 10 вересня 2015 року малолітнього сина ОСОБА_3 25 серпня 2004 року в супроводі його матері ОСОБА_1.

Однак, позивач отримала відмову в отриманні візи для виїзду в ОСОБА_6, як однієї з країн Шенгенської зони у звязку із закінченням строку дії згоди батька на виїзд за кордон, оскільки відповідно до законодавства ОСОБА_6 згода батька на виїзд дитини за кордон вважається дійсною протягом трьох місяців з моменту її оформлення.

Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ч.3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року

(Резолюция 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що має намір виїхати з неповнолітнім сином за кордон з метою відпочинку дитини під час літніх канікул.

Дані обставини суд визнає такими, що відповідають інтересам дитини та сприяють його повноцінному розвитку.

Жодних обставин, які могли б свідчити про зворотне, судом не встановлено. Крім того, сам відповідач не заперечив проти виїзду неповнолітнього сина за кордон, що підтвердив своєю нотаріально посвідченою заявою.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що позивач заявлені позовні вимоги довів, відповідач не заперечив проти їх задоволення, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,214,215,293,294 ЦПК України, ст.ст.141,150 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Рівненської міської Ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька задоволити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу батька дитини ОСОБА_2 до досягнення дитини повноліття.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон до досягнення дитини повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :