Справа № 308/7015/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Ужгород

колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року, прийнятою за поданням головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року задоволено подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання нею зобов'язань покладених на неї судовим рішенням.

З цією ухвалою не погодилась ОСОБА_2, порушила питання про її скасування та ухвалення нової про відмову у задоволенні подання.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянтка подану скаргу підтримала та додатково пояснила, що частину боргу погасила, на утриманні має двоє дітей, інколи виїзджає за кордом з метою заробітку, що сприяє швидшому погашенню боргу.

Інші особи в судове засідання не явились, про причину неявки не повідомили. Враховуючи зазначене та те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши апелянтку та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження про відсутність доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Задовольняючи подання ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Однак, зазначене не відповідає встановленим обставинам справи.

Так, безспірним є те, що на виконанні у міському відділі ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 45175824 з примусового виконання виконавчого листа № 2/534/586/14 від 17.09.2014 року виданого Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором купівлі-продажу в розмірі 10543,88 грн., штраф 10 215,29 грн. і 5107,65 грн., пені 200,11 грн., 3% річних 46,18 грн., витрати на правову допомогу 2000 грн., судові витрати 243,60 грн. 21.10.14р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 45175824 з примусового виконання виконавчого листа № 2/534/586/14 від 17.09.2014 р. Копію постанови разом із супровідним листом надіслано. У зв'язку з тим, що боржником виконавчий документ не виконано в строк наданий для самостійного виконання, державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення. 11.11.14 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копія надіслана до відповідних установ та боржнику. Державним виконавцем надіслані запити, на які отримані відповіді : з ДПС України - ФОП ОСОБА_5 припинено, інформація щодо сум доходів нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податків та сум утриманого з них податку відсутня; з ПФУ - пенсію не отримує, не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами; згідно інформації з довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником незареєстроване нерухоме майно; з Управління Держземагенства - земельні ділянки не зареєстровані; транспортні засоби не зареєстровані. Відповідно до відповіді ГУ ДМС України боржник отримала паспорт для виїзду за кордом. Тому державний виконавець вважав, що це є доказом наміру боржниці виїхати за кордон.

Згідно до «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» ВСУ від 01.02.2013р. про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Те, що боржниця отримала паспорт для виїзду за кордон є доказом того, що вона має намір виїхати за кордон, але не є доказом наміру ухилення від виконання зобов'язань. Як пояснила апелянтка, її поїздки за кордон пов'язані із заробітком, що сприяє погашенню боргових зобов'язань та утриманням двох дітей.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за судовим рішенням. Не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення. Тому підстав для задоволення подання державного виконавця відсутні.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: