Справа № 736/1200/15-ц
Номер провадження 2/736/318/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корх О.І.

при секретарі - Александровій Н.Л.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків.

В позові вказував, що з 12 січня 2012 року по 27 січня 2015 року, ОСОБА_1 працював в ПАТ «Міський комерційний банк», на посаді начальника адміністративного відділу, що підтверджується наказом про прийняття на роботу №15-П від 12.01.2012 року. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність №б/н від 15.09.2014р.

Згідно акту, складеного за результатами інвентаризації 2015 року на балансі ПАТ «Міський комерційний банк» обліковується нестача холодильника, ролетів та чотирьох столів.

Загальна первинна балансова вартість всього майна у сукупності дорівнює 57980,18 грн.

19.11.2014 р. відповідач отримав у відділенні банку №7 холодильник «Ардо» МР 14 СА (інвентаризаційний №28150003), що підтверджується розпискою відповідача.

25.06.2013 р. згідно акту приймання-передачі основних засобів, відповідач прийняв чотири пластикових столи з інвентаризаційними номерами: №21040094, №21040093, №21040095, № 21040096.

06.08.2014р. за актом прийому-передачі відповідач отримав від ТОВ «Київградосервіс» ролети для відділення банку за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 26 ж.

ОСОБА_1 отримане майно у володіння банку , з тверджень позивача не передав. Будь-які документи, що підтверджують факт передачі майна представника банку - відсутні. Місцезнаходження вказаного майна не відоме.

З витягу з балансу банку вбачається, що первинна вартість холодильника складає 1328,98 грн., первинна вартість захисних ролетів - 7840,00 грн., первинна вартість кожного з чотирьох столів - 12202,80 грн., загальна первинна вартість чотирьох столів - 48811,20 грн., загальна первинна вартість усього майна дорівнює 1328,98 + 7840,00 + 48811,20 = 57980,18 грн..

Нестача, з тверджень позивача , виникла у зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови зазначеного договору про повну матеріальну відповідальність, не вжив в інтересах банку заходів для відвернення шкоди та не повернув холодильник, не забезпечив схоронності довірених йому цінностей, чим спричинив ПАТ «Міський комерційний банк», з тверджень позивача , збитки в розмірі 57980,18 грн..

Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 Кодексу Законів про працю України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст.135-1 вказаного Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст.22 ЦК України1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4) На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Представник позивача ПАТ «Міський комерційний банк» в судове засідання не з»явився, подано письмові пояснення та заяву про слухання справи без їх участі. Позов підтримують та просять позов задовольнити. Надано документи про повернення позивачу від відповідача холодильника.

Відповідач в судове засідання не з»явився, подав письмову заяву про слухання справи без його участі, надав документи про повернення позивачу від відповідача холодильника. В рішенні покладається на розсуд суду , в своїй заяві просив суд в разі задоволення вимог позивача брати до уваги оціночну вартість, тобто ринкову вартість , інформацію про ринкову вартість надав позивач в документах.

В зв'язку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований частково та підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що з 12 січня 2012 року по 27 січня 2015 року, ОСОБА_1 працював в ПАТ «Міський комерційний банк», спочатку на посаді заступника начальника адміністративного відділу, що підтверджується наказом про прийняття на роботу №15-П від 12.01.2012 року, потім з 12 січня 2012 року на посаді начальника адміністративного відділу, що підтверджується наказом №602-П від 12.01.2012 року . З відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 12.01.2012 року.

Згідно акту, складеного за результатами інвентаризації 2015 року на балансі ПАТ «Міський комерційний банк» обліковується нестача холодильника, ролетів та чотирьох столів.

Загальна первинна балансова вартість всього майна у сукупності дорівнює 57980,18 грн.

19.11.2014 р. відповідач отримав у відділенні банку №7 холодильник «Ардо» МР 14 СА (інвентаризаційний №28150003), що підтверджується розпискою відповідача.

25.06.2013 р. згідно акту приймання-передачі основних засобів, відповідач прийняв чотири пластикові столи з інвентаризаційними номерами: №21040094, №21040093, №21040095, № 21040096.

06.08.2014р. за актом прийому-передачі відповідач отримав від ТОВ «Київградосервіс» ролети для відділення банку за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 26 ж.

ОСОБА_1 отримане майно у володіння банку не передав, будь-які документи, що підтверджують факт передачі майна представника банку - відсутні. Місцезнаходження вказаного майна не відоме.

З витягу з балансу банку вбачається, що первинна вартість холодильника складає 1328,98 грн., первинна вартість захисних ролетів - 7840,00 грн., первинна вартість кожного з чотирьох столів - 12202,80 грн., загальна первинна вартість чотирьох столів - 48811,20 грн., загальна первинна вартість усього майна дорівнює 1328,98 + 7840,00 + 48811,20 = 57980,18 грн..

Згідно витягу з балансу банку ПАТ «Міський комерційний банк» щодо обліку нестачі за результатами інвентаризації станом на 24.09.2015 року остаточна вартість холодильника складає 00,00 грн., остаточна вартість захисних ролетів - 7840,00 грн., остаточна вартість кожного з чотирьох столів - 229,29 грн., загальна оціночна вартість чотирьох столів - 917,16 грн., загальна остаточна вартість усього майна дорівнює 00,00 + 7840,00 + 917,16 = 9037,16 грн..

Згідно витягу з балансу банку ПАТ «Міський комерційний банк» щодо обліку нестачі за результатами інвентаризації станом на 24.09.2015 року оціночна вартість холодильника складає 63,00 грн., оціночна вартість захисних ролетів - 887,00 грн., оціночна вартість кожного з чотирьох столів - 636,00 грн., загальна оціночна вартість чотирьох столів - 2544,00 грн., загальна оціночна вартість усього майна дорівнює 63,00 + 887,00 + 2544,0 = 3494,00 грн..

Суд вважає, що для обрахування збитків завданих відповідачем позивачу доцільно застосовувати оціночну вартість щодо обліку нестачі за результатами інвентаризації майна, так як вказана оціначна вартість майна відображає дійсну ринкову вартість вказаного майна на даний час та вказує на реальні збитки позивача понесені в результаті дій відповідача.

При цьому враховується думка самого відповідача, який в своїй заяві просив суд в разі задоволення вимог позивача брати до уваги оціночну вартість, тобто ринкову вартість , інформацію про ринкову вартість надав сам позивач в документах.

Відповідачем на даний час повернуто позивачу холодильник, тому вказану суму оціночної вартості холодильника слід відрахувати з оціначної вартості майна якого не вистачає за даними інвентаризації, тому сума до відшкодування становить 3494,00 грн. - 63,00 грн. = 3431,00 грн..

Нестача виникла у зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови зазначеного договору про повну матеріальну відповідальність, не вжив в інтересах банку заходів для відвернення шкоди та не повернув холодильник, не забезпечив схоронності довірених йому цінностей, чим спричинив ПАТ «Міський комерційний банк» збитки в розмірі 57980,18 грн..

Відповідно до ч.1 ст.21 ст.130 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з виконанням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Законодавець визначає, що матеріальну відповідальність може бути покладена на будь-якого працівника, який уклав трудовий договір з підприємством, установою, організацією. Правові норми інституту матеріальної відповідальності поширюються також на випадки заподіяння прямої дійсної шкоди працівниками громадянам (суб'єктам підприємницької діяльності та фізичним особам, які використовують найману працю), з якими працівники перебувають у трудових відносинах.

Відповідно до ст.134 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст.135-1 вказаного Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Відповідно до п.8 Пленуму Верховного Суду України Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року справи про повну матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо за чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Відповідно до п.10 Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженого Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 р. № 4204-IX робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, в таких випадках: коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 11 цього Положення укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст.130 Кодексу законів про працю України,працівники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду.

Відповідно до ст.138 даного Кодексу, для накладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу.

Інші наявні в матеріалах справи відомості не спростовують висновків суду.

Отже на підставі вищевикладеного, в сукупності з зібраними по справі матеріалами, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований позивачем частково та підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 3431 грн..

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому слід стягнути з ОСОБА_1, (Ідн. номер НОМЕР_1, жителя: 02090, АДРЕСА_1, місце реєстрації: 15300, АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130, 132, 134, 135-1, 138 КЗпП України, ст.ст.10,11, 60, 209, 212 215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, (Ідн. номер НОМЕР_1, жителя: 02090, АДРЕСА_1, місце реєстрації: 15300, АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (код банку 339339, ) суму завданих під час виконання трудових обов'язків збитків у розмірі 3431 (три тисячі чотириста тридцять одну) гривню.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, (Ідн. номер НОМЕР_1, жителя: 02090, АДРЕСА_1, місце реєстрації: 15300, АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Корюківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. І. Корх

Рішення складено в повному обсязі та підписано 18.11.2015 року