Унікальний номер справи 333/1945/15-ц
Номер провадження 2/333/1359/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 20 квітня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., при секретарі Славній А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

Міського комунального підприємства «Основаніє» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача збитків.

Позовні вимоги мотивовано тим, що актом ревізії фінансово-господарської діяльності Міського комунального підприємства (МКП) «Основаніє» від 2 серпня 2013 р. встановлена дебіторська заборгованість підприємства в сумі 231 881,19 грн. Однією з причин утворення заборгованості є неналежне виконання колишнім начальником КП «ВРЕЖО №1», правонаступником якого є (МКП) «Основаніє» ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків, що призвело до спричинення підприємству збитків на суму 35 846,59 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій виклав заперечення проти позову.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності МКП «Основаніє» за період з 1 вересня 2011 р. до 30 квітня 2013 р. на підприємстві утворилась дебіторська заборгованість з терміном виникнення понад три роки на суму 231 881,19 грн. Вказана заборгованість виникла внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи відповідальними посадовими особами КП «ВРЕЖО №1», які не скористались правом вимагати від боржників виконання своїх обов'язків щодо сплати комунальних послуг та прострочили термін, у межах яких могли звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права. Відповідальним за такі порушення є, зокрема, колишній начальник КП «ВРЕЖО №1» ОСОБА_1, який не забезпечив вжиття заходів щодо уникнення та ліквідації простроченої заборгованості. Порушення посадових обов'язків з боку ОСОБА_1 призвело до спричинення підприємству збитків на суму 35 846,59 грн., які позивач просить стягнути з відповідача у відповідності зі ст. 22, 1190 ЦК України. (а.с. 4-6)

У відповідності зі ст. 22 ЦК України, на яку посилається позивач як на правову підставу стягнення з відповідачів збитків, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України, на яку також посилається позивач, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Суд вважає, що позивачем при виборі способу своїх прав допущена помилка, яка полягає у наступному.

В судовому засіданні встановлено, що на час виникнення зазначеної дебіторської заборгованості відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем.

У відповідності зі ст. 130, 132 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків; при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством; за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку; матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності встановлені ст. 134 КЗпП України, але жоден з них не стосується діяння, інкримінованого відповідачеві.

Згідно зі ст. 233 ч.3 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що вказана вище дебіторська заборгованість виявлена ревізією актом від 2 серпня 2013 р., позовну заяву подано 24 березня 2015 р., тобто з пропуском строку, встановленого ст. 233 ч.3 КЗпП України для звернення до суду за вирішення трудового спору, що є підставою для відмовлення у задоволені позову.

При цьому суд приймає до уваги, що позивач із заявою про поновлення вказаного строку в порядку, передбаченому ст. 234 КЗпП України, не звернувся, причини пропуску строку не вказав, що позбавляє суд можливості його поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 233 ч.3 КЗпП України, ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову Міського комунального підприємства «Основаніє» до ОСОБА_1 про стягнення збитків відмовити в зв'язку з пропуском строку для звернення до суду за вирішення трудового спору.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий