У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Рокитнівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 500,00 грн та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500,00 грн щомісячно, посилаючись на те, що 26 червня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рокитнівського районного суду від 13 серпня 2015 року шлюб між сторонами розірвано та залишено неповнолітню дитину проживати з матір'ю. Дитина хворіє, потребує постійного медичного нагляду, дієтичного харчування та ортопедичного взуття. Оскільки дохід відповідача не є постійним просила суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі.

З урахуванням відмови від позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 500,00 грн щомісячно.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 16 липня 2015 року і до повноліття дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Зменшено розмір стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з 1 000,00 грн до 700,00 грн щомісячно.

В іншій частині рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року.

Разом з тим, заявник подав касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте у касаційній скарзі ним порушено клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дитина хворіє, потребує дієтичного харчування і ортопедичного взуття, врахував майновий стан відповідача та визначив розмір стягуваних аліментів у сумі 1000,00 грн щомісяця.

Зменшуючи розмір стягуваних аліментів до 700,00 грн щомісяця, апеляційний суд виходив з того, що відповідач не заперечує проти надання матеріальної допомоги на утримання дитини, проте, у меншому розмірі, оскільки має періодичні, нерегулярні доходи через відсутність постійного місця роботи та проблему із працевлаштуванням.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. 342 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова