Справа № 636 / 4819 / 15-ц
2 / 636 / 2242 / 2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Дзержинський районний відділ ГУ ДМС у м. Харкові, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2, в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дзержинський районний відділ ГУ ДМС у м. Харкові, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення, в якому просив суд, визнати ОСОБА_3, 1976 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. Виселити ОСОБА_4, 1994 року народження, з самоправно зайнятого житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі ордеру №204 від 21.12.2004 року користується житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. Окрім Позивача у вказаному житловому приміщенні, зареєстрована також Відповідач - ОСОБА_3. Крім того, в приміщенні не зареєстрований однак фактично проживає Відповідач 2 - ОСОБА_4, який самоправно зайняв дане житлове приміщення, він самовільно вселився в нього, без згоди Позивача, як користувача кімнати. 29 жовтня 2013 року розірвано шлюб між Позивачем, ОСОБА_2, та ОСОБА_3. З березня 2006 року і до теперішнього часу Відповідачка не проживає в кімнаті гуртожитку. У зв'язку з тим, що в кімнаті, яка надана Позивачу в користування зареєстрована Відповідач, яка фактично в ній не проживає, а Відповідач 2 хоча й не зареєстрований, однак фактично в ній проживає, Позивач, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне користування майном. Відповідачі жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану кімнати за весь час користування Позивачем кімнатою не приймали, Позивач самостійно утримує кімнату в належному стані, здійснює її поточний ремонт. Для зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Позивачу необхідно отримати рішення суду про позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням. Відповідач 2 самовільно зайняв спірне приміщення без будь-яких підстав, передбачених житловим законодавством (так як ні ордеру, ні інших підстав для вселення відповідач не має, договір про найм житла з ним не укладався). Своєї згоди на вселення Відповідача 2 позивач, як користувач кімнати, не надавав.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 27).

Відповідач - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.22).

Відповідач - ОСОБА_4та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надали.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі ордеру №204 від 21.12.2004 року користується житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Окрім Позивача в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована також ОСОБА_3 (а.с. 8). Крім того, Позивач зазначив, що в кімн. АДРЕСА_1, не зареєстрований однак фактично проживає ОСОБА_4, який самоправно зайняв дане житлове приміщення, він самовільно вселився в нього, без його згоди, як користувача кімнати.

Доказів на підтвердження факту проживання відповідача ОСОБА_4 у вказаному житловому приміщенні Позивачем під час розгляду справи надано не було.

29 жовтня 2013 року розірвано шлюб між Позивачем, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

З березня 2006 року і до теперішнього часу ОСОБА_3 не проживає в кімнаті гуртожитку, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що в кімнаті, яка надана Позивачу в користування зареєстрована Відповідач, яка фактично в ній не проживає, а Відповідач 2 хоча й не зареєстрований, однак фактично в ній проживає, Позивач, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне користування майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану кімнати за весь час користування Позивачем кімнатою не приймала, Позивач самостійно утримує кімнату в належному стані, здійснює її поточний ремонт.

Відповідно до вимог ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно зі ст. 129 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року N208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування останніми, передбачає, зокрема, можливість збереження права користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян.

Разом з тим, а також відповідно до частини восьмої статті 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами статей 71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення).

Згідно ст. 71 ЖК України право користування жилим приміщенням зберігається за особою протягом 6 місяців, а за період відсутності за постійним місцем проживання більш встановленого строку, тільки в передбачених законодавством випадках.

Відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації з березня 2006 року без поважної причини і згідно з вимогами ст. 71 ЖК України втратила право користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю цієї особи понад встановлених строків проводиться у судовому порядку.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Частиною 2 статті 64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Отже, у відповідності до ст. 64 ЖК України ОСОБА_3 не є членом сім'ї Позивача.

Так як ОСОБА_3 не є членом сім'ї позивача, а також оскільки у позивача особисто з ОСОБА_3 не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному помешканні, Позивач має право на захист своїх прав і вимагати визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 фактично в житловому приміщенні не проживає з березня 2006 року, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню кімнати та не приймає участі в спільному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Для зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги про виселення ОСОБА_4, 1994 року народження, з самоправно зайнятого житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення, є такими, що задоволенню не підлягають так як не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321, 383 Цивільного кодексу України,ст.ст.64, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Дзержинський районний відділ ГУ ДМС у м. Харкові, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, 1976 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя -