Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А.

При секретарі Михайловській Т.П.

За участю позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд в квітні 2015 року з позовом до Білицької міської ради про визнання за ним права власності в порядку успадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,2 кв.

м і жилою площею 25,9 кв. м, яка залишилась після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач зазначив і суду пояснив, що ОСОБА_3 його дядько постійно проживав в АДРЕСА_3, якому на праві власності належить квартира в АДРЕСА_1. Згідно заповіту, посвідченому 14 червня 2012 року, ОСОБА_3 все майно заповів йому. Він після смерті спадкодавц своєчасно подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Однак видати йом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру державний нотаріус Другої Добропільської державної нотаріальної контори відмовив на тій підставі, що був наданий не оригінал, а дублікат правовстановлюючого документа на власність, на якому відсутня відмітка про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав і просить його задовольнити, посилаючись на вказані в позовній заяві підстави. Зазначив, що йому невідомі спадкоємці за законом майна померлого дядька, який проживав в цій місцевості з початку 60-років минулого століття завжди сам.

Представник відповідача Білицької міської ради участі в судовому засіданні не приймав. До суду направлена заява за підписом Білицького міського голови про розгляд справи за відсутності представника.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого повторно 25 вітня 2014 року відділом ДРАЦС по м. Добропілля Донецької області.

Згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації 2 червня 2014 року, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 45,2 кв.м .

Довідкою № 130 від 31 березня 2015 року, виданою ТОВ Добропільське БТІ, підтверджується, що за ОСОБА_3 зареєстрована 14 квітня 1994 року нерухомість, що розташована в АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 14 березня 1994 року, виданого Добропільським УЖКГ

Згідно заповіту, посвідченого виконкомом Білицької міської ради 14 червня 2012 року за № 100, все своє майно ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1

Постановою від 15 вересня 2014 року нотаріус Другої Добропільської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову квартиру в АДРЕСА_1 по причині відсутності на дублікаті свідоцтва про право власності на житло відмітки про реєстрацію права власності за власником квартири.

Суд вважає, що вимоги позивача при визнання за ним права власності в порядку успадкування є законними і обґрунтованими .

Позивач як спадкоємець майна ОСОБА_3 за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву 7 липня 2012 року нотаріусу про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Законом України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", діючим в редакції Закону України № 1878-У1 від 11 лютого 2010 року, в ст. 3 п. 4 визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Право ОСОБА_3 власника квартири в АДРЕСА_1 виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації 14 березня 1994 року, зареєстрованого у Добропільському БТІ 14 квітня 1994 року, дублікат якого є на даний час. Тобто право на нерухомість за власником виникло на той момент, коли законодавство не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Така реєстрація була визначена з введенням в дію 1 січня 2004 року Цивільного кодексу України в ст. 182 цього Кодексу.

Таким чином, право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру за відсутності державної реєстрації права на нерухомість є дійсним.

Згідно технічному паспорту від 28 квітня 2015 року, виготовленого ТОВ «Добропільське БТІ», значиться квартира АДРЕСА_1, яка складається з 2- кімнат житловою площею 25,9 кв. м, загальною площею 45,2 кв. м.

Ринкова вартість даної квартири згідно оцінки спеціаліста від 1 квітня 2015 року визначена 26001,97 грн.

Враховуючи наведене, суд задовольняє вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку успадкування на зазначену спадкову квартиру.

Керуючись ст.ст. 1216,1223 ЦК України , ст.ст. 10, 57, 60, 209 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку успадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,2 кв. м і житловою площею 25,9 кв.м.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів.

Суддя Тітова Т.А.

09.06.2015