Справа № 603/21/15-ц
Провадження №2/603/18/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Монастириський районний суд у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

при секретарі Швець Н.С.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Служби автомобільних доріг у Тернопільській області ОСОБА_2,

представника відповідача Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"- ОСОБА_3

представник Державного підприємства «Бучацький райавтодор» - не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», Державного підприємства «Бучацький райавтодор» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Державного підприємства «Бучацький райавтодор» про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування 39 140,09 грн. спричиненої йому матеріальної шкоди, вартості проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 09 листопада 2014 року, керуючи власним автомобілем ОСОБА_4 Спрінтер, р.н. НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі державного значення АН-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, де біля вказівного знаку «Бертники» потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, зокрема відбулось кількаразове перекидання автомобіля та з»їзд у кювет, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через неналежне експлуатаційне утримання дороги відповідачем дорожнє покриття було заболочене внаслідок здійснення сільськогосподарських робіт на прилеглих полях, за відсутності обмежувальних чи попереджувальних дорожніх знаків про неналежний стан дороги, транспортний засіб потребував відновлювального ремонту вартістю 39 140,09 грн., а він зазнав моральних страждань. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача на свою користь 39 140,09 грн. матеріальної шкоди, 600 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а також 10000 грн. моральної шкоди та 641 грн. сплаченого судового збору.

У подальшому позивач звернувся до суду із позовною заявою, збільшивши розмір позовних вимог, а також просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів - Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Державного підприємства «Бучацький райавтодор», стягнути в солідарному порядку з відповідачів у його користь 39 140,09 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди, вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн., а також судові витрати в розмірі 641 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання позов підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у ньому. Просить позов задовольнити. Суду пояснив, що його вини у дорожньо-транспортній пригоді немає, керований ним автомобіль перебував у технічно-справному стані, причина ДТП заболочена проїзна частина та відсутність попереджувальних дорожніх знаків про незадовільний стан дорожнього покриття, які встановлено вже після пригоди, у зазначеному вбачає винуватість Тернопільського облавтодору. Спричинену йому моральну шкоду обґрунтовує тим, що був позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, що на тривалий час змінило звичайний спосіб життя, оскільки, будучи приватним підприємцем, є єдиним годувальником сім»ї, а також переживаннями з приводу зазначеного. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача - Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, що залучений судом до часті у справі як співвідповідач за клопотанням позивача на підставі ст. 33 ЦПК України, ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у письмових запереченнях на нього. Суду пояснила, що Служба автомобільних доріг у Тернопільській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки головною метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток автомобільних доріг загального користування. Згідно наданих повноважень Службою як одержувачем бюджетних коштів та як замовником робіт, в межах бюджетних асигнувань, на досягнення вищевказаної мети, а саме забезпечення належного утримання доріг, із Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" укладено Договір на поточний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Тернопільської області №1т від 08.01.2014 року, разом із додатками та додатковими угодами. Згідно умов Договору Тернопільський облавтодор як підрядник узяв на себе ряд зобов»язань, і саме на нього покладена відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов»язаних із незадовільними дорожніми умовами, відповідно до державних норм і стандартів, невиконання або неналежне виконання робіт, передбачених Договором. На підставі зазначеного вважає, що у даній справі належним відповідачем є Тернопільський облавтодор. Причини ДТП мали тимчасовий характер, тоді як Служба здійснює перевірку доріг через певні проміжки часу, а не постійно.

Крім того, в обґрунтування заперечень на позов представник ОСОБА_2 зазначила, що позивачем не надано жодного доказу вини працівників Служби, які до того ж не викликались на місце ДТП і не були проінформовані про ДТП із незадовільних дорожніх умов. Просить у задоволенні позовних вимог щодо них відмовити.

Представник відповідача - Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", залучений як співвідповідач на підставі ст. 33 ЦПК України (далі ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ "ДАК"Автомобільні дороги України"),- ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що наведені позивачем доводи є безпідставними і такими, що не відповідають дійсності. Так, згідно акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги, де сталась ДТП, вбачається, що пригода сталась у зоні дії дорожніх знаків 1.13 «Слизька дорога», 7.12 «Ожеледиця», 7.2.1 «Зона дії», а графи «недоліки в утриманні дороги/вулиці, які необхідно усунути для забезпечення безпеки дорожнього руху» та «недоліки в утриманні дороги/вулиці, які сприяли скоєнню ДТП» не заповнені, що свідчить про відсутність останніх. У постанові Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.12.2014 року, якою головного інженера Державного підприємства «Бучацький райавтодор» ОСОБА_5 визнано винним за ч.4 ст.140 КУпАП, зазначено, що нікому шкоди не спричинено, а вказане в сукупності з іншими обставинами слугувало закриттю провадження по справі та звільнення ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності в силу ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Натомість просить врахувати дані постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 04.12.2014 року відносно ОСОБА_6, якою встановлено вчинення ним правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху винос за колесами автомобіля бруду.

Також не погоджується із представленим позивачем висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків, посилаючись на те, що відповідачі про проведення такого повідомлені не були, до того ж останній датований 11.11.2014 року, що не виключає можливості пошкодження автомобіля вже після ДТП. Окрім цього посилається на відсутність належних доказів спричинення моральної шкоди.

Просить суд у задоволенні позову до них відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Представник відповідача Державного підприємства «Бучацький райавтодор» - у судове засідання не з»явився, проте звернулись до суду із письмовою заявою, у якій просять у задоволенні позову щодо них відмовити, посилаючись на те, що не є належними відповідачами у справі, так як не мають статусу юридичної особи.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши та дослідивши докази по справі, суд приходить до переконання,що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ст.10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, передбачено ст.3 ЦПК України.

09 листопада 2014 року о 06 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки ОСОБА_4 Спрінтер, р.н. НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі АН-18 (Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль), та на ділянці дороги 53 км + 950 м, де на проїзній частині мав місце винос болота під час проведення сільськогосподарських робіт на полях, відбувся занос транспортного засобу з подальшим знесенням із автодороги та перекиданням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту вартістю 39 140,09 грн. ДТП сталась в зоні дії дорожніх знаків 1.13, 7.12, 7.2.1.

Вищевказане зафіксовано у ОСОБА_5 обстеження дорожніх умов на ділянці дороги, складеному комісією в складі начальника ВДАІ Монастириського району ОСОБА_7, дорожнього майстра Монастириського ДРП ОСОБА_8 та інспектора ВДАІ Монастириського району Болюха Н.І.

Як убачається із ОСОБА_5, в результаті обстеження встановлено, що зазначена ділянка автодороги Н-18 (Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль) є дорогою державного значення ІІ технічної категорії, погодні умови мряка, стан проїзної частини мокрий, забруднений.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 163077 від 13.11.2014 року, складеного начальником Монастириського ВДАІ ОСОБА_7, головний інженер Бучацького райавтодору ОСОБА_5 09.11.2014 року утримував в неналежному стані проїжджу частину автодороги Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль на 53 км+950 м (забруднення проїзної частини), що призвело до ДТП, чим порушив вимоги ДСТУ 3587.97 та п.31.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП.

Як убачається із оглянутих у судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення №603/876/2014, т.в.о. начальника ВДАІ з обслуговування Монастириського району ОСОБА_7 (автодорога Н-18 53 км+950 м) у результаті встановлення порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху: ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» та ДСТУ 3587-97 на ім»я головного інженера Бучацького райавтодору ОСОБА_5 винесено припис №19 від 13.11.2014 року про очищення проїжджої частини автодороги від бруду.

Наявність болота на проїжджій частині зафіксовано у схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих.

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.12.2014 року, що набрала законної сили, головного інженера філії «Бучацький райавтодор» ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП - порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинило створення аварійної обстановки.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст. 61 ЦПК України).

Доказів, що дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху у матеріалах справи немає.

На зворотному боці схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, що мала місце 09.11.2014 року, зафіксовано перелік зовнішніх (видимих) пошкоджень транспортного засобу марки ОСОБА_4 Спрінтер, р.н. НОМЕР_2, які виникли внаслідок ДТП.

Те, що в результаті ДТП, що мала місце 09.11.2014 року, транспортний засіб ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження також підтверджується довідкою, виданою т.в.о. начальника ВДАІ з обслуговування Монастириського району ОСОБА_7, у якій наведено перелік механічних пошкоджень, виявлених під час зовнішнього огляду транспортного засобу.

Як убачається із листа заступника начальника УМВС України від 19.12.2014 року, адресованого ОСОБА_1, скарга позивача розглянута УДАІ УМВС України в Тернопільській області. У ході проведення службового розслідування встановлено, що на 53 км+950 м автодороги Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль 09.11.2014 року близько 06.50 год. за участі ОСОБА_1 відбулась ДТП через незадовільний стан утримання автомобільної дороги, оскільки проїзна частина була забруднена болотом.

По приїзду працівників відділення ДАІ з обслуговування Монастириського району ними викликано працівників філії ДП «Бучацький райавтодор» для очищення проїзної частини від бруду, встановлення дорожніх знаків, що попереджували би водіїв про наявність небезпеки на проїзній частині та складання акту обстеження дорожніх умов.

Після прибуття працівників філії ДП «Бучацький райавтодор» ними встановлено тимчасові дорожні знаки 1.13 «Слизька дорога», 7.12 «Ожеледиця» та 7.2.1 «Зона дії», які би попереджували інших учасників дорожнього руху про небезпеку та за їхньої участі працівниками ДАІ складено акт обстеження дорожніх умов на 53 км+950 м автодороги Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, в якому відображено незадовільний стан проїзної частини.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок неналежного утримання автодори.

Як убачається із висновку №385 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, складеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_9 від 19.11.2014 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 Спрінтер, р.н. НОМЕР_1, станом на 19.11.2014 року складає 39 140,09 грн.

Власником автомобільної дороги Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль є держава, яка уповноважила Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) в особі Служби автомобільних доріг у Тернопільській області здійснювати управління цією дорогою.

Статтею 10 Закону України «Про автомобільні дороги» установлено, що державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно з п.п. 4, 5, 6, 9 ст. 11 цього Закону одними з основних обов'язків органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженням; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг.

Відповідно до ст. 13 вищевказаного Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 5) цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; 6) санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

Положенням про Службу автомобільних доріг у Тернопільській області, затвердженим наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 02.11.2011 року № 12, визначено, що Служба автомобільних доріг у Тернопільській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 р. № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України; є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування і зобов'язана організовувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, підтримувати безпечні та безперервні умови руху на них (п.п. 1.1., 1.5, 3.2. пп.1).

Судом установлено, що 08 січня 2014 року між Службою автомобільних доріг у Тернопільській області (Замовник) і ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (Підрядник) укладено договір № 1т, з додатками та додатковими угодами, які є його невід"ємною частиною, на поточний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Тернопільської області. За умовами договору Замовник доручив Підряднику, який зобов"язався виконати роботи з поточного ремонту та експлуатаційного утримання доріг загального користування державного значення протяжністю 1 485,6 км згідно з вимогами «Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України», «Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування». Згідно з Додатком №1 до Договору №1т від 08.01.2014 року Служба (Замовник) передала, а ДП «Тернопільський облавтодор» (Підрядник) прийняв мережу автомобільних доріг державного значення вказаною протяжністю.

До даної мережі автомобільних доріг входить і автомобільна дорога Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, що не заперечувалось учасниками у судовому засіданні.

Пунктом 12.9 вищевказаного Договору передбачено, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов»язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством, при цьому Підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до вимог ДСТУ 3587-97, невиконання або неналежне виконання робіт, передбачених даним Договором.

У цьому випадку Підрядник бере на себе зобовязання з врегулювання спорів при виникненні ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків.

Фізичний обсяг робіт, що належить виконати підряднику, надається замовником, в межах переліку робіт, зазначених в технічній специфікації, документації конкурсних торгів (п.1.2 Договору). Строки виконання робіт з 08.01.2014 року по 31.12.2014 року (п.2.1 Договору).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

На переконання суду саме невиконання вищевикладених обов'язків ДП «Тернопільський облавтодор» та умов Договору договір № 1т, з додатками та додатковими угодами, перебуває у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками - пошкодженням автомобіля, а посилання представника ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ "ДАК"Автомобільні дороги України" ОСОБА_3 у судовому засіданні на те, що у даному випадку відсутній причинно-наслідковий зв»язок між протиправною поведінкою та шкодою суд вважає необґрунтованими.

Визначаючись із позовними вимогами суд виходить з того, що транспортний засіб позивача пошкоджено у зв»язку із незадовільним станом дорожнього покриття автодороги Н-18, балансоутримувачем якої є Служба автомобільних доріг України; безпосередньо на забрудненій ділянці дороги були відсутні до моменту ДТП попереджувальні знаки, а також факт притягнення саме у зв»язку з цим до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП головного інженера структурного підрозділу ДП «Тернопільський облавтодор» філії «Бучацький райавтодор» - ОСОБА_5

При постановленні рішення суд приймає до уваги пояснення допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які суду підтвердили факт неналежного стану дорожнього покриття на проїзній частині автодороги Н-18 біля с. Бертники, а саме її заболочення, що перешкоджало руху транспортних засобів. Зазначене також вбачається і з оглянутих у судовому засіданні фотографій, що долучені до матеріалів справи.

Допитаний у судовому засіданні як свідок начальник ВДАІ з обслуговування Монастириського району ОСОБА_7 суду пояснив, що у зв»язку із забрудненням проїзної частини автодороги Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль біля с. Бертники водій ОСОБА_1 потрапив у ДТП. У зв»язку із утриманням у неналежному стані проїзної частини автодороги Н-18, що призвело до ДТП, на головного інженера філії ДП «Бучацький райавтодор» ОСОБА_5 ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, а згодом останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП. Що ж стосується дорожніх знаків, які би попереджували інших учасників дорожнього руху про небезпеку на вказаній ділянці дороги, то на момент його прибуття на місце ДТП, вони вже були встановлені.

Свідок ОСОБА_18 (інспектор ВДАІ з обслуговування Монастириського району) суду пояснив, що 09.11.2014 року потупило повідомлення про ДТП в районі с. Бертники Монастириського району із матеріальними збитками. По прибуттю на місце події ним було складено відповідні матеріали, виявлено, що ДТП виникла у зв»язку із незадовільним стан дорожнього покриття наявністю болота. Пригода сталась в зоні дії дорожніх знаків, що зазначені в ОСОБА_5 обстеження дорожніх умов, що складено згодом, однак вони розташовані не безпосередньо біля с. Бертники, а далі. Вже після пригоди на забрудненій ділянці були встановлені додаткові попереджувальні знаки. Для транспортування пошкодженого автомобіля ним було викликано лафет-платформу.

Даний факт встановлення на місці ДТП додаткових попереджувальних знаків вже після пригоди також підтвердив суду допитаний як свідок ОСОБА_5

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що водій не врахував дорожню обстановку, погодні умови, не вибрав безпечної швидкості руху і діяв в порушення Правил дорожнього руху, оскільки доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР суду не представлено.

Також суд відхиляє і не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що в умовах недостатнього фінансування філія ДП «Бучацький райавтодор» працює лише три дні на тиждень, тоді як ДТП сталась у вихідний день.

Не заслуговують на увагу, на переконання суду, також посилання зазначеного представника відповідача на те, що у судовому засіданні не доведено факт незадовільного стану проїзної частини автодороги Н-18, так як у ОСОБА_5 обстеження дорожніх умов графи «недоліки в утриманні дороги/вулиці, які необхідно усунути для забезпечення безпеки дорожнього руху» та «недоліки в утриманні дороги/вулиці, які сприяли скоєнню ДТП» не заповнені, що свідчить про відсутність останніх, оскільки такі твердження спростовано дослідженими та проаналізованими доказами.

У силу ст. 61 ЦПК України суд вважає безпідставними також його посилання в обґрунтування заперечень на позов на висновок про відсутність спричиненої шкоди, наведений у постанові Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.12.2014 року стосовно ОСОБА_5, і наявність постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.11.2014 року відносно ОСОБА_6

Судом установлено, що працівниками ДАІ зафіксовано лише видимі технічні пошкодження спричинені належному позивачу транспортному засобу в результаті ТДП, зазначене підтвердив і працівник ДАІ, а тому не заслуговують на увагу доводи представника ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ "ДАК"Автомобільні дороги України" ОСОБА_3 на те, що ушкодження, встановлені працівниками ДАІ не у повній мірі співпадають із тими, що наведені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження, посилаючись на те, що такі пошкодження могли бути завдані і після ДТП до часу огляду автомобіля експерта -автотоварознавця. До того ж, як пояснив інспектор Болюх Н.І., для транспортування пошкодженого автомобіля він викликав лафет-платформу, за допомогою якої і було доставлено пошкоджений транспортний засіб по місцю проживання позивача.

Проаналізувавши та дослідивши зібрані докази у справі суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Так, суд вважає, що слід задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування 39 140,09 грн. матеріальної шкоди з ДП «Тернопільський облавтодор», а в позові до Служби автомобільних доріг в Тернопільській області, філії «Бучацький райавтодор» ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити (як убачається із наданого суду положення філії «Бучацький райавтодор» ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (п.1.6), що затверджений наказом директора ДП ««Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №48 від 25.03.2013 року, філія не є юридичною особою).

На переконання суду не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів. При цьому суд виходить із положення ст.16 ЦК України, якими визначено способи захисту.

Не підлягають також стягненню в користь позивача 600 грн. понесених витрат на проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля, оскільки вони не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України, як і збитками в розумінні ст.22 ЦК України.

Що ж стосується позовної вимоги про стягнення в користь позивача 20 000 грн. спричиненої внаслідок ДТП моральної шкоди, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, із змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума грошового відшкодування моральної шкоди становить 1000 грн. При цьому суд враховує моральні переживання позивача у зв'язку з пошкодженням автомобіля, вимушені зміни у його у житті, викликані неможливістю користування автомобілем, час, затрачений для відновлення попереднього стану транспортного засобу, а також те, що позивачем не подано відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань саме на заявлену у позові суму в цій частині 20 000 грн.

Судом не вирішено питання про долю запчастин, які підлягають заміні згідно звіту про оцінку транспортного засобу, оскільки відповідачами не зазначено і наведено доказів щодо того, чи мають вони для них якусь цінність.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 641 грн., тому необхідно стягнути з ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ "ДПК "Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 635 грн., виходячи із розміру задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 16, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про автомобільні дороги», законом України «Про дорожній рух»,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Державного підприємства «Бучацький райавтодор» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 39 140 (тридцять дев»ять тисяч сто сорок) грн. 09 коп. та 1000 (одну тисячу) грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 635 (шістсот тридцять п»ять) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : підпис

Копія з оригіналом вірна.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя: ОСОБА_19