АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 663/2761/14-ц
Номер провадження 22-ц/791/1110/2015 Головуючий в І інстанції Ведмідська Н.І.
Категорія 48 Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділення часток у праві на сумісне майно подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виключення майна з переліку спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року до суду із зазначеним позовом звернувся ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.03.1994 року між ним та відповідачкою ОСОБА_6 був укладений шлюб, який зареєстрований Скадовським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис від 03.03.1994 року за № 30. За рішенням Скадовського районного суду шлюб був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 38 від 27.02.2007 року. Під час шлюбу в 1997 році сторонами придбаний житловий будинок № 128 А по вул. Ворошилова в м. Скадовську, який складався з двох кімнат та гаражу. Крім того з 1994 року до 2004 року позивач як і відповідачка займався підприємницькою діяльністю, що дало можливість власними силами до 2007 року здійснити його реконструкцію, внаслідок чого на теперішній час на місці старого будинку існує двоповерховий будинок інвентаризаційна вартість якого складає 246 157 грн. Також під час шлюбу ними фактично побудовано магазин склад розташований по вул. Р. Люксембург, 36 «б» в м. Скадовську який відповідачка використовує для підприємницької діяльності який позивач оцінює в 10000 грн. та торгівельний кіоск, який розташований на торгівельних місцях № 243-247 Скадовського кооперативного ринку по вул. Р. Люксембург, 36 вартість якого складає 40000 грн. Крім цього, до спільного майна відноситься бортовий причеп марки «ПФ Фермер» 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 вартістю 2000 грн. та автомобіль Форд Транзит 1994 року випуску який реалізований на аукціоні в рахунок завданої позивачем матеріальної та моральної шкоди третій особі у сумі 24323,28 грн. На підставі зазначеного, позивач має право на майно, на суму 206240,14 грн. Оскільки автомобіль вибув з власності по вині позивача відповідачка має право на компенсацію половини його вартості у сумі 12161,64 грн., причепом розпорядилася відповідачка тому позивачеві належить компенсація в сумі 1000 грн. У звязку з перевищенням частки позивача, відповідачка має отримати компенсацію в сумі 11161,64 грн. Після уточнення позовних вимог ОСОБА_5 просив виділити йому ? ідеальну частку житлового будинку № 128 А по вул. Ворошилова в м. Скадовську, ? ідеальну частку складу магазину розташованого по вул. Р. Люксембург, 36 «б» в м. Скадовську, ? ідеальну частку торговельного кіоску, який розташований на торгівельних місцях № 243-247 Скадовського кооперативного ринку по вул.. Р. Люксембург, 36. Відповідачці виділити бортовий причеп марки «ПФ Фермер» 2003 року випуску № 128 А по вул. Ворошилова в м. Скадовську, ? ідеальну частку складу магазину розташованого по вул. Р. Люксембург, 36 «б» в м. Скадовську, ? ідеальну частку торгівельного кіоску який розташований на торгівельних місцях №243-247 Скадовського кооперативного ринку по вул.Р.Люксембург, 36. Стягнути з позивача на користь відповідачки грошову компенсацію в звязку з перевищенням частки в розмірі 11161,64 грн. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом,який обґрунтовуючи його тим, що під час шлюбу з ОСОБА_5 було придбано житловий будинок з двох кімнат по вул. Ворошилова,128-а у м. Скадовську. Шлюб розірвано 07.02.2007 року. В травні 2007 року відповідача арештовано та засуджено до покарання у виді позбавлення волі, тоді як ОСОБА_6 за власні кошти після цього до 2009 року повністю реконструювала будинок внаслідок чого на теперішній час збільшилась вартість та площа будинку. Крім того, під час спільного життя сторонами придбано бортовий причеп, однак ним розпорядився відповідач самостійно ще до його увязнення, отже місце його перебування відповідачці невідоме. Магазин склад ОСОБА_6 також побудувала після розлучення з ОСОБА_5, про що свідчать наявні право установчі документи. Будь яких кіосків на ринку на праві власності відповідачка не має. З визначеною позивачем вартістю майна, окрім автомобіля, відповідачка не погоджується. Вважає, що позивачем порушений строк звернення до суду. У звязку з чим просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 та задовольнити її зустрічний позов, тобто стягнути з ОСОБА_5 12161,64 грн., що становить ? вартості автомобіля «Форд Транзит» який проданий за борги позивача та переданий відповідачкою 17.01.2012 року покупцю, виключити житловий будинок з спільного майна подружжя.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19.02.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено у звязку з необґрунтованістю позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 половину вартості автомобілю в сумі 12161,64 грн. В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено у звязку з необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірний будинок відповідачка реконструювала за власні кошти та внаслідок чого він на теперішній час збільшився у вартості та площі. Так, в матеріалах справи є копії 15-ті кредитних договорів за період з 12.10.2005 року по 04.12.2012 року. Із них до 16.05.2007 року укладено 10 договорів, Всі договори до 16.05.2007 року і три після цієї дати були укладені відповідно до кредитної угоди від 12.10.2005 року. Як зазначено у п. 1.4 цієї кредитної угоди (а.с.111) і договорах про видачу траншів за кредитом визначено, що метою надання кредиту є поповнення обігових засобів, поповнення основних фондів, тобто для підприємницької діяльності. Інші два договори також були укладені для кредитування підприємницької діяльності. Таким чином у суду не було підстав для висновку про доведеність відповідачкою джерел коштів для проведення реконструкції після розірвання шлюбу. Отже, спірний будинок і після проведення його реконструкції і реєстрації на імя відповідачки є обєктом права спільної сумісної власності і тому підлягає розподілу. На підставі чого просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5, просила про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та її представниця ОСОБА_8 у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог первісного позову щодо виділення у власність ОСОБА_5 ? частки домоволодіння № 128-а по вул. Ворошилова у м. Скадовську ,суд першої інстанції виходив з того, що останнім не доведено належними та допустимими доказами факт набуття вказаного майна спільно подружжям за час перебування у шлюбі. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального та процесуального права, а окрім того висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому оскаржуване рішення, в частині відмови у задоволенні вказаних вимог, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.3,п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 03.03.1994 року до 27.02.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6-7 том 1).

03.11.1997 року під час перебування у шлюбі з позивачем, на ім'я ОСОБА_6, придбано житловий будинок № 128 А по вул. Ворошилова в м. Скадовську Херсонської області.

Як вбачається з договору купівлі-продажу на час придбання будинок складався з житлового будинку літ. «А» жилою площею 11,8 кв.м., біля нього розташовані сарай літ. «Б», гараж літ. «В», навіс літ. «Г» та «Д». Даний будинок придбаний за 5657 грн.

З рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради № 117 від 27.05.1998 року вбачається, що ОСОБА_6 надана згода на реконструкцію будинку з прибудовою згідно погодженого проекту влаштування чотирьох кімнат. Термін дії рішення два роки. До рішення додається план реконструкції будинку.

Як випливає із пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були надані в суді першої інстанції, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були підприємцями, разом здійснювали торговельну діяльність на місцевому ринку, мали чотири торговельних місця на яких торгували найняті ними реалізатори. Вони придбали житловий будинок та за 2 роки зробили його реконструкцію і потім перешли до нього жити. Свідки допомагали сторонам будувати будинок, багаторазово бували в гостях у них після закінчення будівельних робіт, святкували Новий рік та день народження дітей. Згодом подружжя придбало автомобільний причіп, автомобіль «Жигулі», а потім і мікроавтобус «Форд».

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працювала у сторін реалізатором на ринку, разом з двома іншими реалізаторами. Бувала в двоповерховому будинку сторін разом з іншими реалізатором ОСОБА_12, коли святкували день народження позивача. Будинок був облаштований, в ньому було все для життя.

Як свідчить копія рішення виконкому Скадовської міської ради Херсонської області від 24.05.2000 року № 103 (арк.46 інв. справи № 1071, т.2 а.с.9) , на час видання цього рішення вже існувала прибудова А1, зведення якої було дозволено рішенням виконкому Скадовської міськради № 117 від 27.05.1998 року. Дана обставина підтверджує існування вказаної будівлі вже станом на 2000 рік і спростовує твердження відповідачки ОСОБА_6 про те, що здійснення реконструкції вона розпочала у 2007 році. Твердження суду про те, що вказане рішення не доводить факт повної готовності прибудови станом на 2000 рік з посиланням на лист Скадовського міського голови від 13.02.2015 року № 03-02-182 (а.с.235) не впливає на кінцевий висновок про те, що будівництво та реконструкція спірного будинку здійснювались сторонами у період шлюбу на спільні кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Також аналогічне правове положення закріплене в ст.ст. 60,70 СК України, ст. 368 ЦК України.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав для визнання будинку спільним майном подружжя, який ґрунтується на документах, повязаних із введенням спірного будинку в експлуатацію, оскільки відповідно до п. 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року за достовірність даних , зазначених у Декларації про готовність обєкта до експлуатації несе відповідальність замовник, тобто особа, яка її заповнює. Тому дані щодо початку та закінчення будівництва вносяться декларантом довільно, а відтак вони не можуть слугувати надійним доказом вказаних обставин.

Також колегія суддів не може погодитись із твердженням суду першої інстанції про те, що кошти на будівництво спірного будинку були набуті винятково відповідачкою ОСОБА_6, оскільки численними доказами, які маються у матеріалах справи підтверджується та обставина, що сторони тривалий час спільно здійснювали торгівельну діяльність на ринку м. Скадовська, наймали працівників, купували майно для ведення підприємницької діяльності. Та обставина, що документальне оформлення здійснювалось переважно на ім'я ОСОБА_6 не може слугувати доказом її одноосібного набуття спірного будинку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що спірний будинок був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів того, що це майно набуте за кошти, які належали одному із подружжя матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (ч.ч. 1,3 п. 25 Постанови).

Таким чином, оскільки сторони не дійшли згоди стосовно поділу спірного будинку,тому майно, яке було визначене сторонами є спільним сумісним майном подружжя, як наслідок доцільно провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу в натурі.

З урахуванням положень ст. 71 СК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність проведення поділу майна, яке є спільною сумісною власністю сторін у справі, виділивши у власність ОСОБА_5 ? частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Ворошилова, 128 А.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 через їх недоведеність, визнаючи правильними мотиви такої відмови. Також правильно, на думку колегії суддів, визначився суд першої інстанції і з приводу зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 Тому апеляція ОСОБА_5 задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19.02.2015 року, в частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про виділення йому у власність ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Ворошилова, 128 А у м. Скадовську Херсонської області скасувати та ухвалити у зазначеній частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_5 ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у м. Скадовську Херсонської області по вул. Ворошилова, 128-А.

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: