Справа № 524/1456/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.15 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Середа А.В.

при секретарі Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів. В позові зазначала про наступне.

15 жовтня 2011 року між нею та відповідачем - 1, який є її рідним братом, було укладено договір простого товариства, у відповідності до якого вони домовились придбати в с. Кривуші Кременчуцького району нерухомість для подальшого зайняття готельним бізнесом.

Вказувала, що з цією метою вона мала інвестувати в зазначений проект грошову суму, еквівалентну 250 000 доларів США, а відповідач зобовязаний був керувати процесом будівництва (реконструкції) на земельній ділянці та, в разі необхідності, додати кошти, яких не буде вистачати для проведення будівництва (реконструкції) готельного комплексу в сумі, необхідній для завершення будівництва (реконструкції).

Зазначала, що на виконання умов зазначеного договору відповідач -1 за взаємним погодженням з нею підібрав обєкт для подальшої його реконструкції: домоволодіння по вул. Тупікова, 3 в с.Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та дві земельні ділянки, площею 0.2400 га та 0.2100 га відповідно.

Вказувала, що 29 грудня 2011 року ОСОБА_2 придбав згідно договору купівлі-продажу домоволодіння по вул. Тупіковій, 3 в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та дві земельні ділянки: площею 0.21 га, кадастровий номер :05:002:0210 та площею 0.24 га, кадастровий номер :05:002:0211 по вул. Тупіковій, 3 в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та почав здійснювати реконструкцію будинку та території.

Зазначала, що всього з метою виконання взятих на себе зобовязань за вказаним договором простого товариства вона передала відповідачу для придбання нерухомості та її реконструкції грошову суму, що еквівалентна 220 000 доларам США за курсом НБУ, що підтверджується актами про внесення коштів від 29 грудня 2011 року на 798970 гривень, 02 квітня 2012 року на 239637 гривень, 20 червня 2012 року на 239775 гривень, 31 вересня 2012 року на 239790 гривень, 15 грудня 2012 року на 239790 гривень, 22 березня 2013 року на 239790 гривень.

Вказувала, що відповідач свої зобовязання за договором не виконав. До 15 жовтня 2013 року, як це передбачено п. 3.3.4 договору роботи з реконструкції домоволодіння та прийняття його до експлуатації в повному обсязі не провів та не закінчив.

Зазначала, що пунктом 3.8 договору простого товариства передбачено, що в разі, якщо Сторона і (відповідач - 1) не забезпечила закінчення будівництва (реконструкції) Обєкту до закінчення дії цього договору (15 жовтня 2013 року), то сторони або укладають новий договір на погоджених заново умовах, або здійснюють поділ спільного майна у звязку з припиненням дії договору.

Вказувала, що пунктом 3.9 договору встановлено, що Сторона 2 при поділі, який настає в разі припинення дії договору у звязку з закінченням його строку та не досягненні його мети, має такі права: або на повернення всіх переданих для здійснення спільної діяльності грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 12 (дванадцяти) відсотків річних за весь час користування коштами до їх фактичного повернення, або право власності на 95 (девяносто пять) відсотків майна, що буде набуте в результаті виконання цього договору простого товариства (збудоване або придбане, реконструйоване). Право вибору вимоги належить Стороні 2.

Вважає, що поновлення її прав можливе шляхом повернення їй внесених нею грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 12% річних за весь час користування її коштами.

Зазначала, що на день укладення між нею та братом договору простого товариства відповідач - 1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3. Під час придбання. домоволодіння по вул. Тупіковій, 3в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та двох земельних ділянок нотаріус у відповідності до вимог ч. 3 с. 65 СК України відбирав від відповідача - 2 (дружини брата) згоду на укладання цих договорів купівлі-продажу, оскільки вся нерухомість оформлювалася на відповідача - 1.

Вказувала, що в подальшому, шлюб між відповідачами було розірвано за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 лютого 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року.

Зазначала, що відповідачі здійснили поділ спільного сумісного майна, до складу якого за вимогою відповідача - 2 було включено і домоволодіння по вул. Тупіковій, 3вс. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та дві земельні ділянки, які були придбані за її гроші.

Вказувала, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2014 року, вказане майно було визнано судом спільним сумісним і поділено між сторонами.

Зазначала, що отримані від неї кошти на виконання договору були використані відповідачем - 1 в інтересах його сімї на придбання та реконструкцію нерухомого майна, яке було визнано судом спільною сумісною власністю подружжя, тому зобовязання з повернення їй грошей за договором від 15 жовтня 2011 року має покладатися і на ОСОБА_3, як дружину відповідача - 1 на той час.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором простого товариства в розмірі 1758115,00 грн., збитки від інфляції за період з 29 грудня 2011 року по 11 лютого 2015 року в розмірі 496100,34 грн. та 12 % річних в сумі 560888,06 грн., а всього 2815103,40 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач - відповідач та її представник - адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Подала до суду зустрічний позов.

В зустрічному позові зазначала, що за час шлюбу ніякого договору між її колишнім чоловіком та його сестрою не існувало і гроші позивачем її чоловікові не передавалися.

Зазначала, що даний договір був створений тільки після того, як вона подала позови про розлучення та поділ майна подружжя з метою вилучення цього майна зі спільної власності подружжя.

Вказувала, що якщо договір існував, то він повинен бути визнаний недійсним з тих підстав, що він був укладений без письмової згоди дружини відповідача, так як виходить за рамки дрібного побутового договору.

Зазначала, що даний договір був укладений не в інтересах сімї, а з метою отримання прибутку двома сторонами договору, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Просила суд ухвалити судове рішення, яким визнати Договір простого товариства від 15.10.2011 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - недійсним.

Застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом зобов'язання сторін Договору простого товариства від 15.10.2011 року повернути один одному у натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину. В первісному позові відмовити повністю за його безпідставністю.

Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача відповідача, представника позивача - відповідача, представника відповідача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів підлягає до задоволення.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину необхідно відмовити.

Судом достовірно встановлено, що 15 жовтня 2011 року між позивачем - відповідачем та відповідачем - 1, було укладено договір простого товариства, у відповідності до якого сторони домовились придбати в с. Кривуші Кременчуцького району нерухомість для подальшого зайняття готельним бізнесом.

Встановлено, що згідно договору позивач-відповідач мала інвестувати в зазначений проект грошову суму, еквівалентну 250 000 доларів США, а відповідач -1 зобовязаний був керувати процесом будівництва (реконструкції) на земельній ділянці та в разі необхідності, додати кошти, яких не буде вистачати для проведення будівництва (реконструкції) готельного комплексу в сумі, необхідній для завершення будівництва (реконструкції).

Встановлено, що на виконання умов зазначеного договору відповідач -1 за взаємним погодженням з позивачем-відповідачем підібрав обєкт для подальшої його реконструкції: домоволодіння по вул. Тупікова, 3 в с.Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та дві земельні ділянки, площею 0.2400 га та 0.2100 га відповідно.

Встановлено, що на день укладення між позивачем та відповідачем - 1 договору простого товариства, відповідач - 1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 відповідач -2.

Встановлено, що під час придбання домоволодіння по вул. Тупіковій, 3в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та двох земельних ділянок нотаріус у відповідності до вимог ч. 3 с. 65 СК України посвідчував від відповідача - 2 згоду на укладання цих договорів купівлі-продажу, оскільки вся нерухомість оформлювалася на відповідача - 1.

Встановлено, що в подальшому, шлюб між відповідачами було розірвано за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 лютого 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року.

Встановлено, що відповідачі 1,2 здійснили поділ спільного сумісного майна, до складу якого за вимогою відповідача - 2 було включено і домоволодіння по вул. Тупіковій, 3вс. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області та дві земельні ділянки, які були придбані за гроші позивача-відповідача.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2014 року, вказане майно було визнано судом спільним сумісним і поділено між сторонами.

Встановлено, що з метою виконання взятих на себе зобовязань за вказаним договором простого товариства позивач - відповідач передала відповідачу - 1 для придбання нерухомості та її реконструкції грошову суму, що еквівалентна 220 000 доларам США за курсом НБУ, що підтверджується актами про внесення коштів від 29 грудня 2011 року на 798970 гривень, 02 квітня 2012 року на 239637 гривень, 20 червня 2012 року на 239775 гривень, 31 вересня 2012 року на 239790 гривень, 15 грудня 2012 року на 239790 гривень, 22 березня 2013 року на 239790 гривень.

Встановлено, що відповідач - 1 свої зобовязання за договором не виконав.

До 15 жовтня 2013 року, як це передбачено п. 3.3.4 договору роботи з реконструкції домоволодіння та прийняття його до експлуатації в повному обсязі не провів та не закінчив.

Встановлено, що пунктом 3.8 договору простого товариства передбачено, що в разі, якщо Сторона і (відповідач - 1) не забезпечила закінчення будівництва (реконструкції) Обєкту до закінчення дії цього договору (15 жовтня 2013 року), то сторони або укладають новий договір на погоджених заново умовах, або здійснюють поділ спільного майна у звязку з припиненням дії договору.

Крім того пунктом 3.9 договору встановлено, що Сторона 2 при поділі, який настає в разі припинення дії договору у звязку з закінченням його строку та не досягненні його мети, має такі права: або на повернення всіх переданих для здійснення спільної діяльності грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 12 (дванадцяти) відсотків річних за весь час користування коштами до їх фактичного повернення, або право власності на 95 (девяносто пять) відсотків майна, що буде набуте в результаті виконання цього договору простого товариства (збудоване або придбане, реконструйоване). Право вибору вимоги належить Стороні 2 (позивачу-відповідачу).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Більш того, ч.2 ст. 60 СК України передбачає презумпцію спільності прав на майно набуте за час перебування в шлюбі, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до вимог п. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в. інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово - будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

На підставі викладеного, суд приходить до переконливого висновку про необхідність задоволення первісного позову в повному обсязі.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача-позивача про визнання договору простого товариства від 15.10.2011 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, шляхом зобов'язання сторін, повернути один одному у натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину, так як ні відповідач-позивач, ні його представник в судовому засіданні не надали будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної своєї правової позиції по вказаному питанню.

А тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову.

Судові витрати по справі розподілені у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 14, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. 65 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Кременчук, вул. 1905 року, б. 7, кв. 6, ІПН НОМЕР_2) суму заборгованості, збитки від інфляції та 12 % річних - всього в сумі 1407551,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (м. Кременчук, вул. 1905 року, б. 7, кв. 6, ІПН НОМЕР_2) суму заборгованості, збитки від інфляції та 12 % річних - всього в сумі 1407551,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 1827,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) суму заборгованості, збитки від інфляції та 12 % річних - всього в сумі 1827,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійним та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 24.06.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: