№ 207/4158/15-ц
№ 2/207/1721/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

судді: Литвинчука В.П.

при секретарі: Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності, зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності, зняття арешту, стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги: просив суд визнати за ним право власності на автомобіль та зняти з автомобіля накладений арешт.

В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що він на праві власності мав автомобіль НОМЕР_1, який 03 червня 2015 року обміняв на автомобіль НОМЕР_2, який належав на праві власності відповідачу. 04 вересня 2015 року його автомобіль НОМЕР_2 був затриманий. Виявилось, що постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на автомобіль був накладений арешт. На день винесення постанови про арешт автомобіля його власником був відповідач і стосовно відповідача відкрите виконавче провадження. Вважає, що з 03 червня 2015 року, після обміну, власником автомобіля є він, позивач. Просить позов задовольнити.

Представник позивача також пред*явлений позов підтримав та пояснив, що власником автомобіля НОМЕР_2 є позивач. Вказаний автомобіль позивач отримав у власність шляхом обміну з ОСОБА_4, представником ОСОБА_2 згідно генеральної довіреності. При обміні позивачу був переданий техпаспорт на автомобіль. 04 вересня 2015 року автомобіль під керуванням позивача був затриманий і позивачу стало відомо, що на автомобіль виконавчою службою накладений арешт за борги ОСОБА_2 по кредитному договору перед ПАТ ОСОБА_5 Аваль. Укласти договір купівлі-продажу автомобіля сторони не можуть з тих підстав, що на автомобіль накладений арешт. Таким чином, власником автомобіля є позивач. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з*явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданих суду запереченнях на позов вказав, що позивача він не знає. Також він не знає і ОСОБА_4 Із пред*явленого позову йому стало відомо, що позивач у невідомого йому громадянина ОСОБА_4 свій автомобіль НОМЕР_1 з доплатою у 1.000 доларів США обміняв на автомобіль НОМЕР_2. Він автомобіль Чері Елара придбав 02 липня 2007 року на підставі кредитного договору, укладеного ним з ПАТ ОСОБА_5 Аваль. Також ним з ПАТ ОСОБА_5 Аваль був укладений договір застави. Предметом застави був автомобіль Чері Елара. У зв*язку з невиконанням ним кредитного договору автомобіль у нього 23 січня 2012 року банком був вилучений з його користування з метою подальшої реалізації та на автомобіль був накладений арешт. Автомобіль було заборонено відчужувати. Ним для остаточного розірвання кредитного договору працівникам банку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була видана довіреність. Тому ОСОБА_4 він не знає, його не уповноважував і йому не довіряв розпоряджатися автомобілем. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник 3-ї особи, у судове засідання не з*явився. Подав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 715 ЦК України: За договором міни /бартеру/ кожна із сторін зобов*язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості.

Згідно зі ст.716 ЦК України: До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, ....... елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов*язання.

Згідно зі ст. 657 ЦК України: Договір купівлі-продажу ......укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто, договір міни підлягає обов*язковому нотаріальному посвідченню.

Сторони вказаного не дотримались.

Тому укладений, зі слів позивача та його представника, договір міни позивачем з ОСОБА_4 не відповідає вимогам чинного законодавства.

Надана суду позивачем копія розписки ОСОБА_4, який вважав себе тимчасовим володільцем спірного автомобіля, не може свідчити, що між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір міни автомобілів тому, що власник автомобіля, відповідач, не уповноважував ОСОБА_4 розпоряджатись автомобілем НОМЕР_2.

При таких обставинах, відповідно до ст.220 ЦК України: У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

При цьому, із ОСОБА_8 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомомого майна вбачається, що постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ від 22 вересня 2011 року був накладений арешт на все рухоме майно ОСОБА_2 із забороною його відчуження.

Згідно акту опису й арешту майна від 23 січня 2012 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 20 серпня 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з відповідача на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» боргу у сумі 101.533,80 гривень, був проведений опис автомобіля НОМЕР_3, який належав на праві власності ОСОБА_2, відповідачу.

При цьому, 04 жовтня 2012 року ОСОБА_2 довіреністю уповноважив ОСОБА_9 та ОСОБА_7 керувати, а також розпоряджатись від його імені належним йому автомобілем НОМЕР_3.

Із розписки ОСОБА_4 від 03 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4, який проживає у м. Кіровограді і який є тимчасовим володільцем автомобіля НОМЕР_2 обміняв його на автомобіль НОМЕР_1.

Разом з тим, до теперішнього часу власником нині спірного автомобіля є відповідач.

Відповідно до ч.,ч.1 та 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відмомо про такі обставини.»

У судовому засіданні було встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2, на який позивач просить визнати право власності та з якого просить зняти арешт, є не він, позивач, а ОСОБА_2

При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивача.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст..ст.715,716,657,220 ЦК України, ст.,ст. 6-14, 60, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль НОМЕР_4, зняття арешту --- відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене на протязі 10 днів з моменту його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя: / ОСОБА_8 /