Номер провадження: 22-ц/785/413/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг в Одеській області, третя особа Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області про зобовязання звільнення самовільно займаної земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11.11.2015 року,-

встановила:

У вересні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг в Одеській області, який уточнив у процесі розгляду справи, і остаточно просив зобовязати Службу автомобільних доріг в Одеській області звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,2635 га, що розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області за № № 11, 121, на масиві № № 24, 27, на його користь, звільнивши цю земельну ділянку від побудованого мосту за власний рахунок.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,16 га, яка розташована на території Білчанської селищної ради Іванівського району Одеської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 051501, виданого 09 листопада 2004 року Іванівським районним відділом земельних ресурсів, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте його права порушуються відповідачем, оскільки Службою автомобільних доріг в Одеській області самовільно зайнята належна йому земельна ділянка для проведення будівельних робіт.

Також вказав, що договірних відносин з відповідачем не мав та жодних дозвільних документів, які б підтверджували право проведення будівельних робіт на вказаній земельній ділянці, не надавав.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення, при ухваленні оскаржуваного рішення, норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зобовязано Службу автомобільних доріг в Одеській області звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,2635 га, що розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області за №№ 11, 121, на масиві №№ 24, 27, від побудованого мосту за власний рахунок.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року касаційну скаргу Служби автомобільних доріг в Одеській області задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, проте на порушення положень ст. ст. 212,214, 303, 304 ЦПК України не визначив, яка саме частина належної позивачу земельної ділянки та в яких межах і місці згідно з описом меж за державним актом самовільно зайнята відповідачем та чим це підтверджується; помилково застосував до спірних правовідносин Закон України «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», який не підлягав застосуванню, оскільки на час виникнення спірних правовідносин не був прийнятий, а також не врахував положення постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, якою затверджений Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з який скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 т. 305 ЦПК України.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи врахувавши висновки Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09 листопада 2004 року серії ОД № 051501 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,16 га, яка розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області (а. с. 9).

Державною цільовою програмою розвитку автомобільних дорігзагального користування на 2007-2011 роки, затвердженою постановою Кабінету Міністрів Українивід 02 серпня 2005 року № 710 «Про затвердження Державної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 20072011 роки», передбачено здійснення капітального ремонту автомобільної дороги державного значення «Київ-Одеса» транспортна розв'язка на км. 417+105 (с. Білка).

Як вбачається з акта від 15 березня 2007 року вибору та обстеження земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги державного значення «КиївОдеса» транспортної розвязки на км. 417+105 (с. Білка) в постійне користування площею 3,37 га та в тимчасове користування площею 1,26 га за межами населених пунктів на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, Постійно діюча комісія з питань вибору земельних ділянок під розміщення обєктів Іванівської районної державної адміністрації на підставі замовлення Служби автомобільних доріг в Одеській області надала висновок, в якому зазначила, що вважає обстежену земельну ділянку придатною для капітального ремонту автомобільної дороги державного значення «Київ-Одеса» транспортної розвязки на км 417+105 (с. Білка) та можливим передати в постійне користування земельну ділянку площею 3,37 га, а також в тимчасове користування земельну ділянку площею 1, 26 га за межами населених пунктів Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області(а. с. 215-217).

Розпорядженням Іванівської районної державної адміністрації Одеської області від 22 червня 2007 року № 293/А-2007 «Про затвердження акту вибору земельної ділянки для капітального ремонту дороги державного значення «КиївОдеса», транспортна розвязка на км. 417+105 (с. Білка) на території Білчанської сільської ради Служби автомобільних доріг України» затверджено акт від 15 березня 2007 року та надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки (а. с. 218).

Рішенням Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області «Про узгодження вибору земельної ділянки для об'єкта капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення «Київ-Одеса», транспортна розвязка на км. 417+105 (с. Білка) за межами населених пунктів на території Білчанської сільської ради» погоджено місце розташування зазначеного об'єкта (а. с. 219).

На підставі матеріалів попереднього погодження вибору земельної ділянки Іванівський районний відділ земельних ресурсів надав висновок про погодження розміщення обєкта (а. с. 220).

Відповідно до висновку головного державного санітарного лікаря Іванівського району Одеської області від 02 липня 2007 року № 44 «Щодо проекту відведення земельної ділянки» вищезазначена земельна ділянка придатна для капітального ремонту автодороги «Київ-Одеса» транспортної розвязки служби автомобільних доріг в Одеській області (а. с. 222).

Наказом Державної служби автомобільних доріг України від 19 листопада 2007 року № 650 «Про затвердження робочих проектів будівництва, реконструкції, капітального ремонту та титулів будов (об'єктів) на 2007 рік» затверджено робочий проект на капітальний ремонт дороги державного значення «Київ-Одеса» транспортної розвязки на км. 417+105 (с. Білка), Одеська область.

Відповідно до п. «б» ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. «г» ст. 143 цього Кодексу підставами для примусового припинення прав на земельну ділянку є викуп (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб.

Частиною 1 статті 149 ЗК України визначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних потреб та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Тобто вказаною нормою чітко визначено, що документом, який підтверджує намір органу державної влади або органу місцевого самоврядування вилучити земельну ділянку у власника або землекористувача, є рішення такого органу.

За наявністю згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки відповідний орган приймає рішення про вилучення земельної ділянки. Згода землекористувача на вилучення земельної ділянки повинна бути подана у письмовій формі. За відсутності такої згоди вилучення відбувається на підставі рішення про примусове вилучення земельної ділянки. В останньому випадку в силу ч. 10 ст. 149 ЗК України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується у судовому порядку.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

Відповідно до положень ст. 152 цього Кодексу держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Колегіє суддів на виконання вказівок суду касаційної інстанції за клопотанням позивача було призначено судово-землевпорядну експертизу, однак через несплату позивачем апелянтом вартості експертизи та не надання необхідних матеріалів, її не було проведено.

Врахувавши вищевикладені обставини, та норми права колегія суддів дійшла висновку, що позивачем на порушення положень ст. ст. 10,60 ЦПК України не доведено яка, яка саме частина належної позивачу земельної ділянки та в яких межах і місці згідно з описом меж за державним актом самовільно зайнята відповідачем та чим це підтверджується, крім того, оскільки на час виникнення спірних правовідносин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, якою затверджений Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено спосіб відшкодування збитків у грошовому еквіваленті. Таких вимог позивач не заявляв, а апеляційний суд позбавлений повноважень уточняти позовні вимоги.

За викладених обставин рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11.11.2015 року не може бути обґрунтованим та законним, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмов у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307,309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11.11.2015 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг в Одеській області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: В.П.Фальчук

ОСОБА_3