Справа № 442/3436/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" червня 2015 р.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Дрогобицької міської ради про визнання права власності на житло, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом про зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні належною на праві власності квартирою, шляхом безперешкодного доступу до квартири та визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,00 кв.м., житловою площею - 41,70 кв.м.

Позовні вимоги мотивують тим, що у відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2012 року ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,6 кв.м.

Право власності на об'єкт нерухомості зареєстровано у КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та записане у реєстрову книгу за № 13713.

З метою покращення житлових умов батьком ОСОБА_2 було вирішено здійснити перепланування квартири, перед початком робіт він поговорив із мешканцями під'їзду, які дали свою згоду. На даний час всі роботи по переплануванні та реконструкції завершено, в результаті чого загальна площа квартири збільшилась і становить 66,00 кв.м.

На замовлення експерт Віткович М.І. здійснив технічну інвентаризацію квартири, виготовив технічну документацію та видав новий Технічний паспорт, згідно якого квартира АДРЕСА_1 складається з: 1-го коридору, санвузла, 3-ох житлових кімнат, кухні, лоджії, загальна площа квартири - 66,00 кв.м., житлова 41,70 кв.м. Згідно довідки №29 від 29.04.2015 року виданої про те, що вартість реконструкції до квартири за рахунок площі добудови до неї, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності становить 42850,00 грн.

Також, КП «ЖЕО» на балансі якого знаходиться даний житловий будинок, також, не заперечує проти проведення реконструкції квартири, про що повідомили письмово.

В процесі перепланування квартири на адресу, не надходило жодних скарг чи заяв з приводу порушень прав та інтересів третіх осіб, однак коли вони вже почали користуватися даною квартирою то сусід з квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_3, постійно чинить їм перешкоди у користуванні квартирою, обґрунтовуючи це тим, що вони не брала від нього згоди на перепланування і йому не подобається, що вони таке зробили, адже його квартира безпосередньо межує з їхньою (знаходиться над його), і тим самим вони йому нібито створили певні незручності, проте не вказує які саме, при цьому інколи чинить перешкоди у вільному доступі до квартири. Крім цього ОСОБА_3 разом із своїми членами сім'ї твердить, що ним також були затрачені певні кошти на перепланування, однак жодних доказів про таке не має, тобто безпідставно претендує на майно, оскільки також здійснив реконструкцію своєї квартири таким самим способом як батько.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у вітчизняному законодавстві України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦКУ). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживанню.

Правомочності розпорядження означають юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном. Підставою відповідного звернення до суду може слугувати посилання позивача на належне йому право користуватись і розпоряджатись майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод, щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей. У відповідності до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту права є його визнання.

ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву про визнання права власності за ним на квартиру АДРЕСА_2. В якій вказує, що також здійснив добудову до квартири, вказана квартира до будівництва складалась з 2-х житлових кімнат, кухні, та санвузла. З метою покращення житлових умов вони з відповідачами по справі домовились, про реконструкцію їхніх квартир та здійснення добудови до них, для збільшення житлової площі, за спільні кошти, і в майбутньому разом будуть проводити будівництво спільно та спільно його узаконювати.

З документів, які він отримав від відповідачів стало відомо, що останні вже подали позов до Дрогобицького міськрайонного суду про усунення перешкод у користування квартирою та визнання права власності за ними на реконструйовану квартиру, чим порушили домовленості.

Слід зазначити, що вказане перепланування ними було проведено в 2014 році. Згідно п.5 переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл, затвержденого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. № 1104, перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках без перевищення допустимих вантажень на перекриття, стіни та фундамент за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови, дозвіл здійснення будівельних робіт не потрібен.

Враховуючи ту обставину, що перепланування квартири полягало у добудові до квартири житлової кімнати, жодних несучих стін та перекриття, він не зачіпав, то у відповідності до вищезазначеного Переліку, на такі будівельні роботи станом на 2014 рік не були потрібні. Разом з тим, в КП «ЖЕО» надало мені дозвіл на реконструкцію квартири.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачі за первісним та відповідачі за зустрічним позовом у судове засідання не з'явилися, надіслали заяву про слухання справи у їх відсутності та про те, що позовні вимоги підтримують, просять позовні вимоги задоволити з зустрічними позовними вимогами згідні.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності та про те, що позовні вимоги підтримує за зустрічним позовом, просить їх задоволити, а також визнає позовні вимоги первісного позову.

Представник Дрогобицької міської ради також у судове засідання не з'явився надіслав заяву про слухання справи у його відсутності з приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду, чим не заперечив проти їх задоволення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов є підставним та таким що підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавленця права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. І ст. З Цивільного кодексу України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживанню.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії. котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном. Підставою відповідного звернення до суду може слугувати посилання позивача на належне йому право користуватись і розпоряджатись майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод, щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей. Содом встановлено, що сторони являючись власниками квартири і здійснили за власний кошт їх реконструкцію, тобто суд приходить до переконання про задоволення їх позовних вимог.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 118, 119 ЦПК України, ст. ст. 16, 220, 328, 392, 635, 655, ЦК України та ст. 41 Конституції України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкод у користуванні належною їм квартирою АДРЕСА_1, шляхом безперешкодного доступу до неї.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,00 кв.м., житловою площею - 41,70 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею - 44,10 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________