Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Мирошниченко Ю.М. при секретарі Ковальовій О.О. за участю ОСОБА_1, розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що відповідач, з яким вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі, залишив дитину й живе своїм життям, не переймаючись тим, що у нього є дочка, матеріально їй не допомагає, вихованням не займається, життям дитини не цікавиться, погоджується на позбавлення його батьківських прав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги та згоден на позбавленні його батьківських прав.

Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи орган опіки і піклування в особі Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради та прокурор, що брав участь у справі, вважають позов обґрунтованим.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиню 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З цього приводу Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови від 18.12.2009р. N14)

Визнання відповідачем позову у цій справі не суперечить закону, оскільки відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в п. 16 постанови Пленуму від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

На підставі викладеного суд приймає визнання відповідачем позову, як таке, що не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і на цій підставі задовольняє вимоги позивачки.

Керуючись ст. ст. 164-166 СК України, ст. ст. 10, 60, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко