АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва до ОСОБА_3 про стягнення коштів;

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 вересня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 22.09.2015 року в позові Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 отримала кошти в розмірі 589,20 грн. без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), які мають бути повернені Управлінню, оскільки при здійсненні перевірки пенсійної справи ОСОБА_3 з'ясувалось, що з 01.03.2013 року автоматично невірно нараховувалося підвищення у зв'язку із зростанням середньої заробітної плати в розмірі 49,10 грн.

Представник позивача Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва, відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Від ОСОБА_3 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить розглядати справу за її відсутності. За таких обставин, колегія суддів розцінила причини неявки представника позивача в судове засідання як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Суд вважав за можливе розглянути справу і за відсутності відповідачки та розглянула справу у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 відповідно до розпорядження про перерахунок пенсій була нарахована переплата пенсії за період з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року у розмірі 589 грн. 20 коп.

Відповідно довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. ОСОБА_3 за період з 01.03.2013. по 28.02.2014 р, сума переплати склала 589 грн. 20 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, не подання відомостей про зміну у складі членів сім'ї тощо), стягується на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року.

Згідно п. 2.4 Положення про Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, яке затверджене Постановою Пенсійного фонду України 30.06.2011 року №19-2, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва має право порушувати, в установленому законом порядку, питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи зі змісту положень ст.1212 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Але зазначена норма матеріального права є загальною.

Існує спеціальна норма матеріального права, яка регулює правовідносини, які склались між сторонами по справі. Так, стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення саме статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року (справа №6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа №6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва не доведено наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 безпідставно одержаних коштів, за відсутності обставин, які б свідчили про недобросовісність набуття ОСОБА_3 коштів у розмірі 589,20 грн., тому з урахуванням положень до статті 1215 ЦК України проведена відповідачу виплата призначеної пенсії, за вказаний позивачем період, поверненню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно одержаних коштів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню є вірним та таким, що відповідає вимогам закону та зібраним по справі доказам.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: