У х в а л а

іменем україни

21 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що з 2 грудня 1985 року до 31 серпня 2009 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Із березня 2003 року відповідач при виплаті заробітної плати не проводив її індексацію, внаслідок чого були порушені її права на оплату праці, тому просила стягнути з відповідача на свою користь суму індексації заробітної плати з компенсацією, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, з 1 березня 2003 року до 31 серпня 2009 року. Згодом доповнила позов вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 31 серпня 2009 року до дня ухвалення рішення суду. Вказувала, що відповідач своєчасно не провів виплату належних їй при звільненні коштів, у березні 2014 року останній сплатив частково заборгованість із заробітної плати.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року вимоги позивача про стягнення сум індексації заробітної плати з компенсацією залишено без розгляду.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час проведення розрахунку в розмірі 2 500 грн із утриманням публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що виплата їй сум індексації заробітної плати з їх компенсацією проведена відповідачем у березні 2014 року частково та вона має право на отримання індексації з компенсацією за період з 1 березня 2003 року до 31 серпня 2009 року.

Індексація та компенсація втрати заробітної плати проведена відповідачем по липень 2006 року.

За заявою ОСОБА_1 позов у частині стягнення індексації та компенсації ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року залишено без розгляду, отже, позивач після відкриття провадження у справі погодилась із визначеною відповідачем сумою коштів, які підлягають сплаті при звільненні, та періодом, протягом якого заробітна плата підлягала індексації з виплатою компенсації, які є меншими від тих, з приводу стягнення коштів за які і їх розміру нею ініційовано спір.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що між сторонами існував спір з приводу розміру коштів, належних до виплати працівнику при його звільненні, і такий не вирішений на користь працівника повністю та дійшли обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України з урахуванням обставин, зазначених у ч. 2 цієї статті.

Залишення за заявою позивача без розгляду її вимог не може свідчити про відсутність між сторонами спору щодо розміру належних до виплати працівникові при звільнення коштів і вирішального значення не має.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними судових рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для їх скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова