АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Качана В.Я., Барановської Л.В.,

при секретарі: Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року,

встановила:

27.03.2014 року Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (надалі - КП«Київжитлоспецексплуатація») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в сумі 3 444,39 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 10.04.2008 року між КП «Київжитлоспецексплуатація» та народним депутатом України ОСОБА_1 був укладений договір № 01/3026 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду.

Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було передано в оренду нежилі приміщення в будинку за адресою: АДРЕСА_1 строком до 08.04.2011 р.

Відповідач не виконав свої зобов'язання в частині сплати орендних платежів, внаслідок чого в період з 01.12.2012 р. по 20.12.2012 р. виникла заборгованість в сумі 3 444,39 грн. Вимога про сплату заборгованості № 155/1/03-547 від 05.02.2012 р. залишена відповідачем без задоволення.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київжитлоспецексплуатація» заборгованість за договором № 01/3026 про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, від 10.04.2008 року в розмірі 3444,39 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього на загальну суму 3687,99 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що ухвалене судове рішення не ґрунтується на наявних у справах доказах. При цьому відповідач був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи, оскільки не був повідомлений належним чином, останній не зміг надати суду докази, що підтверджують безпідставність пред'явлених позовних вимог.

Зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач використовував приміщення у період з 01.12.2012 по 21.12.2012 року, а також, що у відповідача виникла заборгованість за даний період. Зі змісту наданої позивачем довідки (а.с.13) не вбачається, за який період відповідач сплачував орендну плату в останній раз, а також не зрозуміло на якій підставі використовувалось відповідачем орендоване приміщення, та чи використовувалось взагалі.

Відповідач став законним власником приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а саме 30.11.2012 року. У період з 01.12.2012 року по 21.12.2012 року відповідач був законним власником приміщення, договір оренди на спірний період вже не діяв, жодних договірних відносин між сторонами не було, а тому підстави для сплати орендної плати у відповідача були відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача Цимбаліст В.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.526 ЦК України, ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та тієї обставини, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором оренди в частині сплати орендної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 квітня 2008 року між КП «Київжитлоспецексплуатація» (орендодавець) та народним депутатом України ОСОБА_1 (орендар) укладено договір № 01/3026 про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду (а.с.4-10).

За умовами вказаного договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 25 жовтня 2007 року №1084/3917 додаток пункт 6 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежилий будинок), за адресою: АДРЕСА_1, для громадських приймалень народних депутатів України (50 кв.м.-4%; 37,60 кв.м. -15%) строком дії з 10 квітня 2008 року по 08 квітня 2011 р. (п.1.1, 9.1).

Разом місячний розмір орендної плати за нежилі приміщення складає: 2696 грн. 39 коп. (п.3.1).

Орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п.3.5).

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач став законним власником приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а саме 30.11.2012 р., є необґрунтованими.

Відповідно до ч.ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу нежилого будинку від 30.11.2012 р., якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності, державну реєстрацію права власності на нежилий будинок площею 87,6 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 , здійснено 22.01.2013 р. (а.с.57).

Крім цього, як вбачається з п.1.4 договору купівлі-продажу, право власності на об'єкт приватизації переходить до покупця після державної реєстрації в установленому порядку права власності на придбаний об'єкт, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об'єкта.

Згідно п. 3.1, п. 3.2 цього договору, передача об'єкта приватизації здійснюється продавцем покупцю після повної сплати вартості придбаного об'єкта. Передача об'єкта приватизації продавцем і прийняття об'єкта приватизації покупцем оформлюється актом приймання-передачі, який підписується сторонами протягом трьох робочих днів після сплати в повному обсязі ціни продажу об'єкта приватизації та штрафних санкцій, передбачених розділом 7 даного договору, у випадку несвоєчасної сплати покупцем ціни продажу об'єкта (а.с.53).

Такий акт приймання-передачі був підписаний ОСОБА_1 та Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ) 21 грудня 2012 року (а.с.71).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення орендної плати в період з 01.12.2012 р. по 20.12.2012 р. є необґрунтованими.

За відсутності доказів того, що у вказаний період відповідачем було внесено орендну плату за користування нежилим приміщенням, суд першої інстанції дійшов правильного висновку наявність правових підстав для стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять доказів того, що в період з 01.12.2012 р. по 20.12.2012 р. відповідач використовував вказане приміщення, є необґрунтованими, враховуючи відсутність акту-прийому передачі, складання якого передбачено п.4.14 договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду (а.с. 7).

Порушення норм процесуального права в частині розгляду справи за відсутності відомостей про належне повідомлення відповідача, не призвело до неправильного вирішення справи, а тому у відповідності до ч.3 ст.309 ЦПК України не може бути самостійною підставою для його скасування або зміни.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що останній не був позбавлений можливості на підтвердження своїх заперечень проти позову надати відповідні докази до заяви про перегляд заочного рішення.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального права та встановленими обставинами справи, не суперечить загальним принципам і засадам цивільного законодавства України, зокрема, засадам добросовісності, справедливості та розумності. Підстави для зміни чи скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7853/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.