Справа № 206/5483/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 грудня 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 02.06.2005 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством ОСОБА_3 «Приватбанк» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 2475,34 гривень.

Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11730,74 гривень, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 2475,34 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 9255,40 гривень та судові витрати (а.с.1-3).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" не з'явився, надавши суду письмову заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, вказавши, що вони позов підтримують та просить його задовольнити повністю, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. .

Відповідач у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надала, тому суд, згідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України.

Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.

Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 02.06.2005 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством ОСОБА_3 «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2701416 про відкриття картки рахунка та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 4300 гривень.

Означений кредитний договір між сторонами було укладено, відповідач ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам , фактичне надання з боку позивача на користь відповідача кредитного ресурсу у вигляді грошових коштів для придбання товару. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму.

Згідно ст..1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст..1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 30.06.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 11730,74 гривень, де заборгованість за кредитом 2475,34 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 9255,40 гривень.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № б/н від 02.06.2005 року на загальну суму 11730,74 гривень, де заборгованість за кредитом 2475,34 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 9255,40 гривень та судові витрати в розмірі 1218 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддя: С.В. Зайченко