АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3381/15 Головуючий 1 інстанції Сілантьєва Е.Є.
Справа № 645/5369/14-ц Доповідач: Коровін С.Г
Категорія: трудові .
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Огарьовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до гаражно-споживчого товариства «Індустріальний», третя особа - голова правління гаражно-споживчого товариства «Індустріальний» - Косенков Юрій Іванович, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до гаражно-споживчого товариства «Індустріальний», третя особа - голова правління гаражно-споживчого товариства «Індустріальний» - Косенков Юрій Іванович та просив визнати недійсним та скасувати наказ № 22-ок від 01.07.2014 року про звільнення позивача по ст. 40 п. 2 КЗпП України, поновити позивача на роботі на посаді охоронця, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2014 року по день поновлення на роботі, визнати незаконним та скасувати наказ № 23-ок від 01 липня 2014 року про невиплату позивачу заробітної плати за час додатково оплачуваної відпустки та стягнути заробітну плату за час додаткової оплачуваної відпустки у зв'язку з навчанням з 09 червня 2014 року по 28 червня 2014 року, стягнути з відповідача 2728,65 грн. заборгованості по оплаті праці на важких роботах, згідно ст. 100 КЗпП України, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 70000 грн. Також позивач просив покласти всю матеріальну відповідальність за порушення трудового законодавства на голову правління. В обґрунтування заявлений вимог зазначив наступне: 01 листопада 2012 року позивач був прийнятий на роботу ГСТ «Індустріальний» на посаду охоронця. При прийомі на роботу відповідач не вимагав ніяких довідок про стан здоров'я позивача, а також відповідачу було відомо, що позивач є студентом заочної форми навчання вищого навчального закладу. З середини грудня 2012 року голова правління ГСТ «Індустріальний» запропонував написати позивачу заяву про звільнення за власним бажанням, посилаючись на ту обставину, що позивач був прийнятий на роботу внаслідок наявності його заборгованості по членським внескам. Позивач був звільнений і тільки рішенням Фрунзенського районного суду від 05 березня 2014 року позивач був поновлений на роботі. Але відповідач все одно не допустив позивача до роботи, та запропонував йому пройти медичну комісію та надати довідку на предмет професійної придатності для роботи охоронником. Позивач відмовився від виконання вимог відповідача та внаслідок чого не був поновлений на роботі та відсторонений від посади і тільки рішенням суду від 13 травня 2014 року наказ про відсторонення від посади позивача було визнано недійсним. Також позивач зазначав, що 01 липня 2014 року Косенков Ю.І. зателефонував позивачу з вимогою прийти на роботу, а коли позивач прийшов до гаражно-споживчого товариства «Індустріальний», йому було повідомлено про його звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Причина звільнення - проходження медичної комісії 29 травня 2014 року. Враховуючи зазначене, позивач просить скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. Крім того просив стягнути, згідно ст. 100 КЗпП України заборгованість по оплаті праці на важких роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці. Також позивач вважав, що відмова відповідача у виплаті йому заробітної плати на час додаткових відпусток у зв'язку з навчанням є протиправним, оскільки йому було відмовлено внаслідок не повної здачі своєчасно позивачем сесії, а позивач вказує, що він своєчасно не склав два іспити, оскільки був неодноразово викликаний слідчим для розгляду надуманої заяви Косенкова Ю.І. Позивач стверджував, що він зазнав моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які він отримав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача стосовно нього. Він втратив нормальні життєві зв'язки, змушений був додавав додаткові зусилля для організації свого життя, запис у трудовій книжці позивача став перешкодою для його влаштування на іншу роботу.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача Косенков Ю. І., який також є третьою особою, заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав письмові заперечення , в яких зазначив, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону праці». Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України №246 від 21 травня 2007 року "Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», та на підставі акта визначення категорії працівників, які підлягають первинному (періодичному) медичним оглядам ГСТ «Індустріальний», який був затверджений Державною санітарною епідеміологічною службою України від 16 травня 2014 року був затверджений список працівників, які підлягають первинному (періодичному) медичному оглядам ГСТ «Індустріальний» від 19 травня 2014 р. затверджений Державною СЕС України. Було укладено договір №13 на виконання робіт з проведення періодичного медичного огляду з АТ «ХТЗ» працівників ГПО «Індустріальний» та виданий наказ по ГСТ «Індустріальний» № 20 від 28 травня 2014 р. про проходження медогляду працівникам ГСТ «Індустріальний» 29 травня 2014 р. Позивач був з ним ознайомлений під розпис та пройшов медичний огляд. 01 липня 2014 року позивач був ознайомлений з Заключним Актом по результатам періодичного медичного огляду працівників ГСТ «Індустріальний» від 29 травня 2014 року, в якому було зазначено, що за результатами медичної комісії роботодавцю рекомендовано перевести ОСОБА_1 на роботу з нормованим робочим днем, без нічних змін. Позивач отримав на руки ксерокопію Заключного Акта медичного огляду 01.07.2014 року.

Представник відповідача також зазначив, що згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку ГСТ «Індустріальний» та штатного розкладу ГСТ «Індустріальний» вакантного робочого місця (посади) на яке працівник міг би бути переведений не виявилося. На підставі медичного висновку про невідповідність виконуваної роботи за станом здоров'я ОСОБА_1 був звільнений 1 липня 2014 р. за ст.40 п.2 КзпП України, наказу №22 від 1 липня 2014р. Крім того, 7 червня 2014 р. позивач приніс і залишив у бухгалтерії Довідку - Виклик на сесію №1138 від 23 травня 2014р. та заяву на навчальну відпустку з 09 червня 2014 р по 28 червня 2014 р. Оскільки в Довідці - Виклик №1138 написано, що Позивач успішно виконує навчальний план, тому згідно ст. 15 Закону України «Про відпустки» та ст. 216 КЗпП України наказом №21 від 9 червня 2014 р. позивачу було надано додаткову оплачувану відпустку. 1 липня 2014 року позивач з'явився в бухгалтерію ГСТ «Індустріальний» і надав довідку про участь у сесії (згідно Довідки - Виклику №1138), в якій написано, що Позивач замість планових 6 (шість) іспитів здав 4 (чотири) іспити, а замість планових 4 (чотири) заліку здав 3 (три) заліки. Тому за неуспішне навчання згідно ст.216 КЗпП України та ст.15 Закону України «Про відпустки» наказом від 1 липня 2014 р. №23, визнано вважати зазначену відпустку без збереження заробітної плати. На підставі зазначеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до гаражно-споживчого товариства «Індустріальний», третя особа - голова правління гаражно-споживчого товариства «Індустріальний» - Косенков Юрій Іванович, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин по справі. Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно оцінив доказів, які були надані суду позивачем, внаслідок чого порушено вимоги процесуального та матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду.

Апелянт стверджує, що був прийнятий на роботу до відповідача на посаду охоронця. Робота, яку він зобов'язаний був виконувати не вимагала надання будь-яких відомостей про стан його здоров'я. ОСОБА_1 стверджує, що відповідачем не доведено, що йому за станом здоров'я протипоказано виконувати обов'язки охоронця і підстав для переводу його на іншу роботу не було, а відповідно не було підстав до звільнення при відсутності такої роботи. Підставами до звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України можуть бути висновки ВТЄК,де зазначено, що працівнику протипоказано виконувати певні види робіт.

Суд першої інстанції не врахував, що не всі екзамени зимової сесії він не здав задовільно з поважних причин і з вини відповідача. Незаконне звільнення є підставою для стягнення моральної шкоди на користь незаконно звільненого працівника.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №17-ок від 01 листопада 2012 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу охоронцем в ГСТ «Індустріальний» з 01.11.2012 року з погодинною оплатою праці.Наказом №18 від 25 вересня 2013 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 травня 2014 року звільнення визнано незаконним, скасовано наказ від 25.09.2013 року №18 про звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді охоронця ГСТ «Індустріальний» з 26 вересня 2013 року.Наказом №20-ок від 28.05.2014 року по особовому складу голови правління ГСТ «Індустріальний» робітники підприємства були зобов'язані пройти медичне обстеження згідно списку працівників, які підлягають первинним та періодичним оглядам. З даним наказом були ознайомлені працівники ГСТ «Індустріальний» у тому числі і позивач,Ю проти чого він не заперечував.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2014 року ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне обстеження, але він відмовився отримати направлення та походити медичну комісію. 15.03.2014 року голова правління наказом №5-ок відсторонив ОСОБА_1 від роботи у зв'язку із відмовою від проходження медкомісії на професійну придатність для роботи охоронцем. Зазначений наказ було оскаржено позивачем і рішенням Фрунзенського районного суду від 13 травня 2014 року його скасовано.

Доводи позивача про те, що зазначеним рішенням визнано неправомірним сам факт призначення проходження медичної комісії не відповідають дійсності. Згідно рішення позивач оспорював факт відсторонення його від роботи і саме ці обставини досліджувалися судом. Факт призначення і порядок проходження медичної комісії не позивач не оспорював.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти відповідну медичну комісію і разом із іншими працівниками ГСТ «Індустріальний» пройшов медичний огляд. Згідно заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників ГСТ «Індустріальний» зроблено медичний висновок згідно якого ОСОБА_1 придатний до роботи охоронником (без зброї), без нічних змін, не на висоті, без психоемоційних навантажень, на сонці. Позивача ознайомили з зазначеним висновком і він його не оскаржив.

На підставі такого висновку наказом від 01 липня 2014 року №22-ок ОСОБА_1 було звільнено з посади охоронця за ст.40 п.2 КЗпП України з 01 липня 2014 року. Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ГСТ «Індустріальний», затверджених загальними зборами трудового колективу від 06.11.2013 року та Посадових обов'язків по охороні ГСТ «Індустріальний» для охоронців встановлено наступний графік роботи: початок роботи о 8 годині ранку, закінчення роботи о 8 годині наступного дня. Зазначеними правилами передбачені обов'язкові нічні зміни, що є протипоказаним позивачу за станом здоров'я. Судом першої інстанції досліджено штатний розпис підприємства і встановлено, що перевести позивача на іншу роботу з урахуванням його стану здоров'я та медичних застережень можливості не було.

Судом першої інстанції перевірено доводи позивача щодо безпідставного медичного обстеження працівників. Встановлено, що дії відповідача по призначенню і проходженню працівниками ГСТ «Індустріальний» медичного огляду відповідає порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженому наказом МОЗ України від 21травня 207 року №246, та ч.2 ст.26 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року та Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року №559.

Судом першої інстанції враховано, що призначення медичного огляду робітників ТСТ «Індустріальний» не визнано судом незаконним.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про охорону праці» працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров'я.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо правомірності звільнення позивача на підставі п.2 ч.1 ст.49 КЗпП України згідно наказу № 22-ок від 01.07.2014 року і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про поновлення на роботі і стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення з відповідача 2728 грн.65 коп. як невиплачену суму за виконання працівником важких робіт та роботи із шкідливими і небезпечними умовами праці.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що робота охоронця в гаражному кооперативі передбачає важку працю, працю на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, роботу з особливими природними географічними і екологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я, яки визначені в ст.100 КЗпП України.

Судом першої інстанції перевірені доводи позивача щодо необґрунтованої невиплати йому заробітної плати за час додаткової оплаченої відпустки у зв'язку із навчанням з 09.06.2014 року по 28.06.2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач навчався на заочному відділенні у Національному аерокосмічному університеті імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». В період з 09.06.2014 року по 28.06.2014 року у нього була сесія, що підтверджується довідкою-викликом на сесію №1138 від 23 травня 2014 року.

Наказом № 21 від 09 червня 2014 року ОСОБА_1 надано додаткову оплачувану відпустку з 09.06.2014року по 28.06.2014 року для складання сесії у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут».

01 липня 2015 року ОСОБА_1 надав на підприємство довідку про участь у сесії. З зазначеної довідки вбачається, що сесія тривала з 09 червня 2014 року по 28 червня 2014 року і ОСОБА_1 склав за цей час 4 екзамени та 3 заліки із запланованих 6 екзаменів та 4 заліків (а.с.112). Враховуючи таку довідку наказом №23-ок від 01липня 2014 року додаткова відпустка з 09.06.2014 року по 28.06.2014 року надана згідно наказу від 09.06.2014 року №21-ок була врахована як відпустка без збереження заробітної плати.

Згідно до вимог ст. 213 КЗпП України та ст.14 Закону України «Про відпустки» працівникам, які успішно навчаються на вечірніх відділеннях професійно-технічних навчальних закладів, надається додаткова оплачувана відпустка для підготовки та складання іспитів загальною тривалістю 35 календарних днів протягом навчального року. Таким чином право на додаткову оплачувану відпустку у зв'язку із навчанням мають працівники, які успішно навчаються у учбових закладах. Враховуючи, що позивач не здав успішно усі екзамени та заліки то відповідач обґрунтовано врахував додаткову відпустку як відпустку за свій рахунок. Доводи позивача з посиланням на те, що успішно сесію він не здав з вини відповідача не ґрунтуються на матеріалах справи і є надуманими позивачем. Суд обґрунтовано не прийняв їх до уваги. Висновки суду в цій частині доводами апеляційної скарги також не спростовуються.

У відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України вiдшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працiвнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що діями власника порушені його законні права і це призвело до моральних страждань. Судом першої інстанції не встановлено порушення трудових прав позивача збоку власника пов'язаних із трудовими відносинами та з його звільненям. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягненні на його користь заробітної плати. Підстав до стягнення на його користь моральної шкоди також не вбачається.

Судова колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: