Справа № 297/2195/15-ц
17 грудня 2015 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №75-09/01-2007 від 30.01.2007 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з будинку без надання іншого житла.
У забезпечення повернення кредиту 30.01.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Оросієво по вул. Головній №24, Берегівського району, (загальною площею 114,7 кв. м., з надвірними будовами: сарай «Б», вбиральня «В», свинарник «Г», гараж «Д», сарай «Е», ворота «№1», огорожа «№2», криниця «№3») у випадку невиконання Позичальником зобовязань за кредитним договором №75-09/01-2007 від 30.01.2007 року.
У судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак згідно позовної заяви просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
В якості забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ОСОБА_1 Іпотекодавцем та ПАТ КБ «Надра» Іпотекодержателем було укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 було передано Іпотекодержателю в іпотеку житловий будинок, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу та знаходиться за адресою: с. Оросієво по вул. Головній №24, Берегівського району, (загальною площею 114,7 кв. м., з надвірними будовами: сарай «Б», вбиральня «В», свинарник «Г», гараж «Д», сарай «Е», ворота «№1», огорожа «№2», криниця «№3»), в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №75-09/01-2007 від 30.01.2007 року.
Відповідно до п.п. 4.3.5. та 4.3.7 Кредитного договору відповідач зобовязався суворо дотримуватися положень цього Договору, а також Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в п.п. 3.7 Кредитного договору.
Проте у порушення вимог законодавства та умов Кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором.
Згідно п. 5.2. Кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно п. 5.3. Кредитного договору, у разі порушення відповідачем вимог п. п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 цього Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 (десять) % відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.
Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.7 цього договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обовязковими для виконання сторонами. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, оскільки грошове зобовязання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок, чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Разом з тим, в частинах 2 та 3 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок виселення, зокрема, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок, чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя, або нового власника добровільно звільнити житловий будинок, чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок, або житлове приміщення у встановлений, або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у жилому будинку, або жилому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки відтворений в зміненій редакції ч. 3 ст. 109 ЖК України.
Виходячи із аналізу вказаних правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці не звільнять житловий будинок, або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяці з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя, або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк, - добровільно. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні правові підстави встановлені ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку, або житлового приміщення на які йде звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки, на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника, щодо звільнення житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом.
За наявних обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення, а вимоги в частині виселення відповідача з будинку до задоволення не підлягають.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 6090 грн..
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39 Закону України „Про іпотеку, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 197 ч.2, 208, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь держави 6090 (шість тисяч девяносто) гривень судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_2.