РІШЕННЯ

23.11.2015 р. Іменем України м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарях Зоренко Т.О., Барашивець Т.С., Білінській Л.С., Говорадло А.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»

в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Житомирі

до ОСОБА_1

та ОСОБА_2

про стягнення заборгованості згідно кредитних договорів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому враховуючи уточнення до позовної заяви від 18.11.2015 р. /а.с. 159-161/, просить стягнути у солідарному порядку із відповідачів заборгованість по процентам та пенею згідно кредитними договорам, а також понесені витрати по сплаті судового збору.

При цьому посилається на те, що 25.09.2007 р. між позивачем та ОСОБА_1 укладений кредитний договір під № 52107С117 (Договір -1), за яким останньому надано кредит у сумі 19880 дол. США за умов сплати 12,5 % річних та кінцевою датою погашення 15.09.2013 р. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання умов вказаного договору того ж дня було укладено договір поруки № 52107Р16 (Договір поруки- 1) із відповідачем ОСОБА_2.

Крім того, 11.04.2008 р. між позивачем та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за № 52108С21 (Договір - 2), за яким останньому надано кредит у сумі 68000 дол. США за умов сплати 12,5 % річних та кінцевою датою погашення 08.04.2033 р. В забезпечення виконання умов даного договору того ж дня позивач уклав договір поруки № 52108Р3 (договір поруки - 2) із відповідачем ОСОБА_2

Оскільки станом на 06.12.2010 р. ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за умовами кредитних договорів не виконав, тому у відповідності до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.06.2012 р., яке набрало законної сили 03.10.2012 р., було частково задоволено вимоги банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: стягнуто у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за двома кредитними договорами у сумі 703959,15 грн.

На даний час вказане рішення суду не виконане.

За чинним законодавством та відповідно до підписаних договорів кредиту і поруки договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

На підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку заборгованість:

- за кредитним договором № 52107С117 від 25.09.2007 р. за період з 07.12.2010-11.12.2014 рр. по процентам у сумі 7870,69 дол. США, по пені у сумі 73660,66 грн. солідарно з відповідачів;

- за кредитним договором № 52108С21 від 11.04.2008 р. за період 28.03.2014-11.12.2014 рр. по процентам у сумі 5931,83 дол. США, по пені у сумі 243 786,38 грн. солідарно з відповідачів.

Крім того, за кредитним договором № 52108С21 від 11.04.2008 р. за період 07.12.2010-27.03.2014 рр. банк просить стягнути тільки з ОСОБА_2 заборгованість по процентам у сумі 27576,82 дол. США, по пені у сумі 57009,62 грн.

Сторони у судове засідання 23.11.2015 р. не зявились.

Уповноважений представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому уточнені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові та просив задовольнити їх повністю. /а.с. 184/

Відповідачі про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялись судом у відповідності вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. /а.с. 173-174/

Враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 і ч. 2 ст. 197 ЦПК України. /а.с. 185/

Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, проте підлягають задоволенню частково виходячи із наступного.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі.

Так, 25.09.2007 р. між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 52107С117, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 19880,00 дол. США на умовах повернення у строк до 15.09.2013 р. та зі сплатою відсотків, визначених сторонами за користування кредитними коштами у відповідності до узгодженого графіку. /а.с. 7-11/

11.04.2008 р. ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 52108С21, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 68000,00 дол. США за умов сплати 12,5 % річних і з кінцевим терміном повернення 08.04.2033 р. включно. /а.с. 13-16/

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання умов цих кредитних договорів між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладені договори поруки № 52107Р16 від 25.09.2007 р. та № 52108Р3 від 11.04.2008 р. /а.с. 12, 23-24/

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно норм ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно положень ч. 1 ст. 553 цього ж Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Статтею 610 цього ж Кодексу встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки. (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України)

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Так, згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.06.2012 р. у справі № 2-1480/2012 з відповідачів стягнуто у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитними договорами 1 та 2 станом на 06.12.2010 р. у загальній сумі 703959,15 грн. /а.с. 34-35/

На даний час вказане рішення суду не виконане.

Відповідно до підписаних договорів кредиту і поруки останні діють до повного виконання сторонами своїх зобовязань, у звязку із чим банком нараховані відсотки та пеня.

За таких обставин, задоволенню повністю підлягають предявлені позовні вимоги у частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами згідно договору кредиту № 52107С117 за період з 07.12.2010 р. по 11.12.2014 р., згідно договору кредиту 52108С21 за період з 28.03.2014 р. по 11.12.2014 р. у загальній сумі 13802,52 доларів США, а також у частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по відсоткам згідно кредитного договору № 52108С21 за період з 07.12.2010 р. по 27.03.2014 р. у сумі 27576,82 дол. США.

При цьому судом враховано, що станом на дату прийняття судового рішення (ст. 533 ЦК України) заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами згідно договору кредиту № 52107С117 за період з 07.12.2010 р. по 11.12.2014 р. та згідно договору кредиту 52108С21 за період з 28.03.2014 р. по 11.12.2014 р. у загальній сумі 13802,52 доларів США дорівнює гривневому еквіваленту в розмірі 331 046, 54 грн., а у частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по відсоткам згідно кредитного договору № 52108С21 за період з 07.12.2010 р. по 27.03.2014 р. у сумі 27576,82 дол. США дорівнює гривневому еквіваленту в розмірі 661 416, 24 грн.

Курс НБУ станом на 23.11.2015 р.: 1долар США = 23,9845 грн.

Посилання відповідача на ту обставину, що виконавчою службою утримується заборгованість із зарплати ОСОБА_2, а тому зменшилося тіло кредиту і відповідно зменшенню підлягають відсотки, то суд їх відхиляє, оскільки банк просить стягнути заборгованість за період до 11.12.2014 р. коли тіло кредиту не зменшувалося.

Що стосується клопотання про застосування строків позовної давності, то у його задоволенні також належить відмовити, оскільки згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається із додаткових угод (а.с. 134-137) ОСОБА_1 погодився із існуванням заборгованості станом на 28.04.2015 р. у тому розмірі, яка відповідає розрахунку банку, а отже, вчиненив дію, що свідчить про визнання ним свого боргу.

Крім того, згідно заяв про переказ готівки (а.с. 125-130) божником проплачувалися відповідні суми за кредитними договорами.

За таких обставин, строк позовної давності переривався.

У відповідності до ч.ч. 1 і 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Згідно до положень ч. 3 ст. 551 цього ж Кодексу, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З аналізу правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-100цс14, вбачається, що передбачені ч. 3 ст. 551 ЦК України підстави для зменшення розміру неустойки мають самостійний характер та визначаються у кожному випадку окремо в залежності від обставин справи.

У пункті 27 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Оскільки ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 154), з її заробітної плати вже стягується заборгованість за судовим рішенням (а.с. 140), суд вважає за необхідне зменшити пеню по договору кредиту № 52107С117 за період з 07.12.2010 р. по 11.12.2014 р. до 3000 грн., згідно договору кредиту 52108С21 за період з 28.03.2014 р. по 11.12.2014 р. до 6000 грн., згідно договору кредиту 52108С21 за період з 07.12.2010 р. по 27.03.2014 р. до 1000 грн.

Враховуючи викладене вище, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_1 (ідентиф. № НОМЕР_1) і ОСОБА_2 (ідентиф. № НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентиф. код 00032112, МФО 322313) заборгованість за кредитним договором № 52107С117 від 25.09.2007 р. за період за період з 07.12.2010 р. по 11.12.2014 р. по процентам у сумі 7870 (сім тисяч вісімсот сімдесят) доларів США 69 центів, по пені у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

3.Стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_1 (ідентиф. № НОМЕР_1) і ОСОБА_2 (ідентиф. № НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентиф. код 00032112, МФО 322313) заборгованість за кредитним договором № 52108С21 від 11.04.2008 р. за період з 28.03.2014 р. по 11.12.2014 р. по процентам у сумі 5931 (пять тисяч девятсот тридцять один) долар США 83 цента, по пені у сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

4.Стягнути із ОСОБА_2 (ідентиф. № НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентиф. код 00032112, МФО 322313) заборгованість згідно кредитного договору № 52108С21 від 11.04.2008 р., за період з 07.12.2010 р. по 27.03.2014 р. по процентам у сумі 27576 (двадцять сім тисяч пятсот сімдесят шість) доларів США 82 цента, по пені у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

5.Стягнути із ОСОБА_1 (ідентиф. № НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентиф. № НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентиф. код 00032112, МФО 322313) судовий збір у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. з кожного.

6.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії даного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О. Корицька