Справа №485/1206/15-ц 25.11.2015 25.11.2015 25.11.2015
Провадження №22-ц/784/2853/15
Справа 485/1206/15-ц
Провадження 22ц-/784/2853/15 Головуючий по 1 інстанції Лисенко М.Є.
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Гавор В.Б., позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2015р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування затрат на будівництво житлового будинку,

встановила:

У липні 2015р. ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_3 про відшкодування 19192 грн. (вартість сплаченого в 2012-2013 роках цементу і шиферу) затрат на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1.

Позивач зазначала, що з 1993р. по 2013р. приймала участь у будівництві названого будинку і в 2014р. дізналась, що право власності на нього зареєстровано за відповідачем, яка є її донькою.

Вважаючи дії відповідача по оформленню права власності противоправними, однак не бажаючи оспорювати правовстановлюючі документи з огляду на те, що відповідач є матір'ю семи дітей, позивач на підставі ст.1213 ЦК просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2015р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998р. „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", оскільки згідно зі ст.17 ЗК і ст.14 Закону „Про власність" земельна ділянка для будівництва житлового будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі ст.ст.16,17 Закону „Про власність", таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування свої затрат на будівництво (купівлі будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Судом встановлено, що рішенням Нововасилівської сільської ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області №7 від 11 лютого 1994р. ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку площею 1800 м2 в АДРЕСА_1.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 було фактично побудовано в 1995р., що підтверджується даними технічного паспорту, погосподарської книги (а.с.71,86) та поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Свідоцтво про право власності на вказаний будинок ОСОБА_3 отримала 20 жовтня 2014р.

Надані ОСОБА_2 накладні на придбання нею шиферу і цементу на загальну суму 19192 грн. (а.с.67-70) стосуються періоду 2012 - 2013 років.

За таких обставин, а саме недоведеності факту понесення ОСОБА_2 19192 грн. затрат саме під час будівництва вказаного будинку, суд обґрунтовано на знайшов підстав для задоволення позову.

Аргументи апелянта стосовно придбання і заміни шиферу на будинку в 2013р. у зв'язку зі стихійним лихом не можна визнати обґрунтованими, тому що ці обставини не підтверджені жодним доказом.

Що ж стосується пояснень свідків та наданих накладних з приводу будівництва, то судом цім доказам була дана оцінка у відповідності зі ст.202 ЦПК.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2015р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: