Категорія 20Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Сало Т.Б., Денишенко Т.О.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про забезпечення її позову до ОСОБА_4, за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, ОСОБА_6, про стягнення суми авансу,

встановила:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року задоволено частково заяву ОСОБА_5 про забезпечення її позову.

На вказану ухвалу суду відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та постановлення нової про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги в ній наведені доводи, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами, що є істотною та необхідною умовою для забезпечення позову. При цьому апелянт зазначає, що позивач у своїй заяві просить суд стягнути з відповідача 31712, 75 грн, а судом першої інстанції накладено арешт на майно, а саме чотирьох кімнатну квартиру, віртістю 74 000 дол. США. Також, скаржник звертає увагу, що не приймав участі в жодному судовому засіданні, оскільки не був про них повідомлений і питання про забезпечення позову вирішувалось без його участі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

05 червня 2015 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_4 суми авансу в розмірі 31712 грн. 75 коп.

10.06.2015 року від позивача надійшла до суду заява про забезпечення її позову, в якій вона просила накласти арешт на квартиру номер 51, розташовану в м. Вінниці по вул. Пирогова, б. 111А, що належить на праві власності ОСОБА_4 (а. с. 11). Вимоги заяви обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_4 здійснює дії, повязані з відчуженням вказаної квартири, в рахунок оплати вартості якої було передано суму авансу, що є предметом спору. Відомості про продаж цієї квартири розміщені на сайті Dom.ria.com, крім того, пошук покупців здійснює посередник-ріелтор. Оскільки про наявність у відповідача іншого майна не відомо, позивач мала підстави вважати, що відчуження зазначеної квартири може ускладнити або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Заява про забезпечення позову цим вимогам відповідала.

Судом першої інстанції заяву задоволено частково, накладено арешт на квартиру №51 у будинку №111 А по вул. Пирогова у м. Вінниці, що належить відповідачу на праві приватної власності, на користь позивача, в межах суми стягнення 31712 грн. 75 коп. В іншій частині у задоволені заяви відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими ОСОБА_5 вимогами.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім цього, розглядаючи оскаржувану ухвалу в контексті частини 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконання здійснювалось за правилами цього Закону, суд першої інстанції цілком обґрунтовано забезпечив позов, наклавши арешт на нерухомість в межах задоволених вимог.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що питання про забезпечення позову вирішувалось без участі відповідача, то такі є безпідставними.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, суддя, вирішуючи дане питання одноособово, сторін у справі не викликає, і при постановленні ухвали, керується матеріалами цивільної справи, які є в наявності.

З вимог позову та заяви про забезпечення позову можна зробити висновок про наявність зв'язку між видом забезпечення позову, застосованого судом, і предметом позовної вимоги, зокрема, про спроможність цього заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення, тим більше, що справа за даним позовом вже розглянута по суті заявлених вимог з їх частковим задоволенням.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2015 року постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про забезпечення її позову до ОСОБА_4, за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, ОСОБА_6, про стягнення суми авансу, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: