АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №752/3001/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10776/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
11 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Панченка М.М. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без шлюбу в період з 01.01.2004р. по 01.02.2015р., просила визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності та поділити її між сторонами шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на 2/3 частини квартири, а за ОСОБА_4 - 1/3 частину цієї квартири. Посилається на те, що з 01.02.2004р. сторони мешкали однією сім'єю, вели спільне господарство, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5. Після народження дитини вирішили поліпшити житлові умови і придбати однокімнатну квартиру. У зв'язку з цим 01.09.2005р. ОСОБА_4 був укладений договір кредиту, за умовами якого він отримав 38 200 дол. США зі сплатою 12,25% річних. В свою чергу ОСОБА_3 виступила поручителем за даними зобов'язаннями. 20.09.2005р. Регіональне відділення Державного фонду сприяння молодіжному будівництву в м. Києві на підставі договору, укладеного з ОСОБА_4, частково компенсувала відсоткову ставку кредиту, що становить 9,5% річних. 09.04.2008р. ОСОБА_4 зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва, виданого 03.04.2008р. Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради. ОСОБА_3 зазначає, що до січня 2008р. вона з відповідачем сплачувала кредит у рівних частках, проте в подальшому відповідач тривалий час не працював і не міг сплачувати внески в рахунок погашення кредитної заборгованості, а тому зазначені витрати по утриманню сім'ї вона несла самостійно. Оскільки участь ОСОБА_3 у придбанні спірної квартири значно більша ніж ОСОБА_4, та виходячи з інтересів малолітньої дитини, яка мешкає з матір'ю, позивач просила відступити від засад рівності часток та поділити майно шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частини квартири, а за ОСОБА_4 - право власності на 1/3 частину квартири. В подальшому посилалася на обставини, що мають істотне значення, інтереси неповнолітнього сина, приховування відповідачем своїх доходів, що вплинуло на розмір аліментів, яких недостатньо для забезпечення його фізичного та духовного розвитку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 01.02.2004р. по 01.02.2015р.. Визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину кв. АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., жилою площею 20,8 кв.м. Визнано за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину кв. АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., жилою площею 20,8 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 840 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення змінити в частині поділу спільного сумісного майна подружжя та визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., жилою площею 20,8 кв.м., за ОСОБА_4 визнати право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., жилою площею 20,8 кв.м.. посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано положення абз.4 п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СКв окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2015 року про стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 встановлено, що основну частину обов'язків щодо утримання сина взяла на себе позивач, а зауваження з боку відповідача щодо виконання цих обов'язків відсутні. Крім того, ОСОБА_3 посилається на те, що відповідач не лише своєчасно не сплачує аліменти на дитину, що підтверджується наданим нею звітом - розрахунком за період з 26.03.2015 р. по 26.06.2015р., а і приховував від суду свій дійсний дохід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони з 01.02.2004 року проживали спільно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та виконували обов'язки, що притаманні сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5. З метою поліпшення житлових умов вирішили взяти додатково кошти в кредит та придбати однокімнатну квартиру.

09.08.2005 року між відповідачем та ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» був укладений договір про пайову участь у будівництві житлового будинку. Об'єктом інвестування за договором була спірна квартира

01.09.2005 року був укладений кредитний договір на ім'я відповідача на суму 38200 доларів США.

Надалі, 20.09.2005 року, Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в м. Києві сім'ї була надана часткова компенсація відсоткової ставки кредиту 9,50% замість 12,25% річних.

09.04.2008 року право власності на квартиру було зареєстровано за відповідачем. В квартирі зареєстровані сторони та їх син ОСОБА_5 (а.с.41).

Згодом відносини погіршилися, в грудні 2014 року позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 70 Сімейного Кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але й випадки коли один з подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2400 грн., починаючи з 23 грудня 2014 року до його повноліття або зміни матеріального стану сторін. Також одноразово стягнуті додаткові витрати на утримання сина у сумі 1700 грн..

Як вбачається з вищенаведеного рішення, яке набрало законної сили, основну частину обов'язків щодо утримання сина взяла на себе ОСОБА_3, а зауваження з боку відповідача щодо виконання цих обов'язків відсутні.

Як встановлено, під час розгляду справи про стягнення аліментів, ОСОБА_4 надав копію трудового договору, згідно з яким його заробітна плата складає 9600 грн.. Як пояснила ОСОБА_3, визначаючи розмір аліментів у розмірі 2400 грн. щомісячно вона і суд виходили саме з цієї суми доходу ОСОБА_4.

Проте, в подальшому встановлено, що його сума доходу значно більша, згідно довідки з місця роботи у ТОВ «Роберт БОШ ЛТД», де ОСОБА_4 займає посаду інженера з продажу, загальна сума доходу за п'ять місяців - з 11.2014 року по 03.2015 року склала 90092,66 грн. (а.с.53)., в той час як офіційний сукупний дохід ОСОБА_3, відповідно довідки (а.с.54) за листопад 2014 року становив 4593,66 грн.. Крім того, відповідач отримував дохід за державним страхуванням, в тому числі страхові платежі з ПРАТ «Медлайф», які були виплачені за страховим полісом сина. Згідно Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с.112 об.), відповідач отримав страхові виплати за полісом сина з ПРАТ «Медлайф» на загальну суму 5151,95 грн..

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 посилається на те, що розмір сплачуваних ним аліментів значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений для дитини відповідного віку, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає. Крім того, посилається на те, що сплачує поліс добровільного страхування на випадок травмування та поліс добровільного страхування за накопичувальною програмою для дитини та під час хвороби сина отримував страхові платежі (а.с.110-112). Як пояснила позивач, жодного разу вона на сина страхові платежі не отримувала і їй про їх виплату нічого не відомо, вважає, ці кошти відповідач використовував не на дитину, а на власні потреби. Розмір аліментів у сумі 2400 грн. щомісячно на утримання сина вважає недостатнім для забезпечення його фізичного та духовного розвитку, посилається на звіт-рахунок за період з 26.03.2015 року по 26.06.2015 року (а.с.114), відповідно до якого відповідач перерахував їй аліменти на утримання сина лише за 3 місяці у червні 2015 року (за січень, лютий, березень 2015 року), тобто несвоєчасно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та відступаючи від засади рівності часток, визнаючи за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 2/3 частини спірної квартири, а за відповідачем - на 1/3 частини колегія виходить з того, що з позивачем проживає син ОСОБА_5, 2004 рокународження, з обставин, які вважає істотними, а саме приховування відповідачем своїх дійсних доходів, що суттєво вплинуло в тому числі на розмір аліментів на утримання дитини, які тривалий час несвоєчасно сплачувалися, та є недостатніми з урахуванням дійсного доходу відповідача та потреб дитини, користування страховими виплатами за договорами страхування дитини, оскільки відсутні докази, що ці страхові платежі отримала дитина.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року в частині поділу спільного сумісного майна подружжя скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., жилою площею 20,8 кв.м.. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,4 кв.м., жилою площею 20,8 кв.м..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-