У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А, Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - відділ служби у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, про виселення з житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. Разом із цим 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу. Внаслідок укладення зазначених договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 07007/0608/45-015 від 5 червня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_4 5 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0707/0608/45-015, з подальшим внесенням змін та доповнень на суму 99 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у сумі, строки і на умовах та строком повернення, що передбачені кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 5 червня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,9 кв. м., житловою площею 71,7 кв. м. ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 5 грудня 2013 року за ним рахувався борг у сумі1 293 768 грн 41 коп.

Позивач просив виселити відповідача та членів його сім'ї із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2014 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 4 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи». Виселено без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідно до кредитного договору від 5 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі 99 000 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором сторонами того ж дня було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,9 кв. м., житловою площею 71,7 кв. м.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року задоволено позов ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення боргу ОСОБА_4 за кредитним договором від 5 червня 2008 року у розмірі 886 618 грн 89 коп. (еквівалент 111 202,67 доларам США) звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ( а. с. 102). Після ухвалення цього судового рішення відповідачами не вживалися заходи щодо погашення кредитної заборгованості. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 4 березня 2014 року, замінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» за виконавчим листом № 2-3389/11, виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року.

У справі містяться повідомлення та відповідні поштові довідки про отримання попередження про необхідність добровільного виселення з квартири, на яку накладено стягнення за рішенням суду, що набрало законної сили (а. с. 35-48).

Встановивши вищезазначені обставини у справі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність заявленого ТОВ «Кредитні ініціативи» позову та правильно виходив із того, що спірна квартира була придбана відповідачами за рахунок кредиту (позики) банку, а тому вимоги ст. 109 ЖК України щодо заборони виселення із спірної квартири без надання іншого постійного жилого приміщення на дані правовідносини не поширюються.

Такий висновок суду апеляційної інстанції повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 березня 2015 року, у справі № 6-39цс15.

Крім цього,є правильним висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав для відмови у задоволенні позову про виселення відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян», оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено до прийняття вказаного Закону, а тому дана обставина може бути підставою для зупинення виконання судового рішення про виселення. Даний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27 травня 2015 року, у справі № 6-57цс15.

Вказані вище обставини свідчать про те, що ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи».

У той же час наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана