Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до приватного підприємства «Будтрейдінг Компанія «Євростиль», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20 червня 2012 року між банком та приватним підприємством «Будтрейдінг Компанія «Євростиль» (далі - ПП «Будтрейдінг Компанія «Євростиль») було укладено договір про надання овердрафту № 015/0002/79191, відповідно до умов якого банк надав позичальнику можливість використання овердрафту з поточного рахунку в межах діючого поточного ліміту, внаслідок чого за зазначеним поточним рахунком виникає дебетове сальдо. Максимальний ліміт за вказаним договором становить 190000 грн строком користування до 14 червня 2013 року зі сплатою 19 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 20 червня 2012 року було укладено договори поруки із ОСОБА_5, ОСОБА_6

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 22 січня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 235 112, 92 грн, яку позивач просив стягнути солідарно із відповідачів.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 березня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ПП «Будтрейдінг Компанія «Євростиль», ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за договором про надання овердрафту від 20 червня 2012 року, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині солідарного стягнення заборгованості, судових витрат із ОСОБА_5 та ухвалено нове рішення у цій частині про відмову у позові до ОСОБА_5 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У справі, яка переглядається, договором поруки, укладеним із ОСОБА_5, не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання забезпечених зобов'язань та зобов'язань поручителя за цим договором (п. 7.2. договору поруки).

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-6цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Кінцевий строк виконання основного зобов'язання у справі 14 червня 2013 року, а із позовом до поручителя ОСОБА_5 банк звернувся лише у січні 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку, коли порука ОСОБА_5 припинилася.

Правильно визначивши характер спірних правовідносин, предмет доказуванні у справі, повно та всебічно дослідивши обставини, що складають зміст вимог та заперечень сторін на підставі належно оцінених доказів, апеляційний суд правильно застосував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки ОСОБА_5 й безпідставності вимог банку у цій частині.

Доводи касаційної скарги правильність висновків апеляційного суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук