АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9228/15 Справа № 205/6604/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

25 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2015 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - визнано неподаною та повернено позивачам на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України /а. с. 12/.

З цією ухвалою не погодилася позивачка ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу від 17.09.2015 року, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема, позивачка вважає, що у суду першої інстанції не було жодних законних підстав для повернення їх позовної заяви з наведених в оскаржуваній ухвалі недоліків /а. с. 20-27/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування / а. с. 2-6 /.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2015 року вказаний позов, як такий, що не відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України (позивачами в позові не зазначені правові підстави звернення до суду, тобто норми матеріального права, на які вони посилаються; не доплачено судовий збір), - було залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків не пізніше 28.09.2015 року / а. с. 7 /, яка отримана позивачами 10.09.2015 року / а. с. 9 /.

Ухвалою судді від 17.09.2015 року визнано неподаною та повернено позивачам їх позов, оскільки ними не в повному обсязі усунені недоліки позову, які були вказані в ухвалі від 03.09.2015 року / а. с. 12/.

Статтею 119 ЦПК України передбачена форма і зміст позовної заяви, вимог якої повинні дотримуватися як позивачі при предявленні позову, так і суди першої інстанції при вирішенні питання щодо відповідності позову вимогам процесуального права.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - суд першої інстанції виходив зокрема з того, що позивачами не зазначені правові підстави звернення до суду, тобто норми матеріального права, на які вони посилаються при подачі позовної заяви.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможна оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам процесуального права, крім того цей висновок є суперечливим.

Так, з позовної заяви вбачається, що звернувшись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на ст. ст. 15,328,331,1261,1267,1268.1297 ЦК України, ст.70 СК України та інші норми матеріального права / а. с. 2-6 /, тобто маючи своє бачення спору, який виник між сторонами, позивачі і виклали та обґрунтували свої позовні вимоги (виходячи з цього бачення), посилаючись на відповідні на їх думку норми права.

Постановляючи ухвалу від 03.09.2015 року суд першої інстанції не прийняв до уваги, що питання щодо обґрунтованості та законності заявлених вимог вирішуються судом при ухваленні судового рішення, а не на стадії прийому позовної заяви.

Крім того, вказуючи, що позивачі не зазначили правові підстави звернення до суду, суд першої інстанції тут же суперечить собі вказуючи про те, що позивачі не зазначили норми матеріального права на які вони посилаються при подачі позовної заяви. Отже, фактично суд першої інстанції визнає ту обставину, що позивачі зазначають в своєму позові норми матеріального права.

До того ж, залишаючи позов без руху з тих підстав, які зазначені в ухвалі від 03.09.2015 року (не зазначення правових підстав звернення до суду, хоча вони зазначені в позові), суд першої інстанції не прийняв до уваги ч.6 ст. 130 ЦПК України згідно якої всі ці питання суд вправі зясувати під час попереднього судового засідання.

Також, залишаючи позов без руху, з підстав несплати (неповної сплати) судового збору, суд першої інстанції у відповідності з вимогами процесуального права та ЗУ «Про судовий збір» повинен визначити розмір судового збору та вказати цю суму в ухвалі з зазначенням всіх реквізитів рахунку на який повинен він бути сплачений, але в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 03.09.2015 року судом першої інстанції не було зазначено суми судового збору, яка підлягала сплаті за подання позовної заяви кожним із позивачів.

Отже, недоліки позовної заяви, що були викладені в ухвалі суду від 03.09.2015 року, не давали підстав суду першої інстанції для постановлення ухвали від 17.09.2015 року про визнання неподаним та повернення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З огляду на наведене, ухвала суду від 17.09.2015 року не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з поверненням матеріалів позовної заяви до того ж суду для повторного вирішення питання щодо відповідності позову вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України та можливості відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року про визнання неподаним та повернення позову скасувати, матеріали позовної заяви повернути до того ж суду для повторного вирішення питання щодо відповідності позову вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України та можливості відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ: