У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Штелик С.П., Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання покупця добросовісним набувачем та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, у якому просила:

- визнати за нею право власності на квартиру № НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 48,7 кв. м та житловою площею 28 кв. м, яка складається з: 1 - коридору, 2 - кладової, 3 - житлової кімнати, 5 - кухні, 6 - вбиральні, 7 - ванної кімнати, 8 - кладової, І - лоджії, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, укладений 19 листопада 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М. і зареєстрований за № 64;

- витребувати в ОСОБА_6 з незаконного володіння вказану вище квартиру та передати їй (позивачці) у володіння.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_10, яка за життя постійно з 1977 року проживала в належній їй на праві власності двокімнатній квартирі № НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина, у склад якої увійшла зазначена вище квартира.

Оскільки бабуся заповіт не складала, 20 серпня 2013 року вона (позивачка) звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, передбаченому ст. 1269 ЦК України. Аналогічну заяву подала до нотаріальної контори ОСОБА_5, яка є двоюрідною племінницею ОСОБА_9

У грудні 2013 року їй (позивачці) стало відомо, що право власності на спірну квартиру за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року перейшло до ОСОБА_5 і 19 листопада 2013 року вона продала її ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М. і зареєстрованого за № 64.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року скасовано, а ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на згадане вище жиле приміщення.

Посилаючись на незаконність реєстрації права власності на спірну нерухомість за ОСОБА_5 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, яке в подальшому було скасоване апеляційним судом, незаконне відчуження майна особою, що не є його власником, та укладення подальшого договору під впливом обману зі сторони продавця щодо приховання факту спадкового спору на нерухоме майно, а також порушення права інших спадкоємців на спадкове майно, позивач просила позов задовольнити.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4, у серпні 2014 року ОСОБА_6 подала зустрічну позовну заяву, у якій просила визнати її добросовісним набувачем спірного майна.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона, як покупець, не мала змоги та і не могла знати щодо можливого спору між спадкоємцями колишнього власника, а укладений договір купівлі-продажу квартири відповідає усім вимогам, які висунуті до даного виду правочинів.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов про усунення від права на спадкування ОСОБА_4 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_4 під час хвороби бабусі ОСОБА_9, яка була у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання останній будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року первинний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру № НОМЕР_1, що розташована в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 48,7 кв. м та житловою площею 28 кв. м, яка складається з 1 - коридору, 2 - кладової, 3 - житлової кімнати, 5 - кухні, 6 - вбиральні, 7 - ванної кімнати, 8 - кладової, І - лоджії, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № НОМЕР_1, що розташована в будинку АДРЕСА_1, укладений 19 листопада 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., зареєстрований за № 64.

Витребувано у добросовісного набувача ОСОБА_6 квартиру № НОМЕР_1, що розташована в будинку АДРЕСА_1, та передано об'єкт нерухомості у володіння ОСОБА_4 Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2 278 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано ОСОБА_6 добросовісним набувачем квартири № НОМЕР_1, що розташована в будинку АДРЕСА_1. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. Сплачений ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. віднесено за її рахунок.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову про визнання ОСОБА_6 добросовісним набувачем квартири № НОМЕР_1, що розташована в будинку АДРЕСА_1, скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_8, ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення її зустрічного позову та про відмову у задоволенні первинного позову ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із положень глави 29 ЦК України, згідно з якою у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу її відкриття. Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 та визнаючи її добросовісним набувачем спірного майна, суд зазначив, що продавець ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2013 року не попередила покупця ОСОБА_6 про існуючий спір та про те, що це жиле приміщення є спадковим майном, на яке претендують інші особи - спадкоємці померлої ОСОБА_9

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову про визнання ОСОБА_6 добросовісним набувачем спірного житла та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд правильно врахував роз'яснення, наведені у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та норми ст. 388 ЦК України.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - відхилити, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді С.П. Штелик

В.А. Черненко