Справа № 125/2781/14-ц Провадження № 22-ц/772/1374/2015Головуючий в суді першої інстанції Хитрук В. М.
Категорія 27 Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Пащенко Л.В., Медяного В.М.

При секретарі: Агеєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2015 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на житловий будинок, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на житловий будинок та виселення та, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог від 03.03.2015 року, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VICWGK00001582 від 22.08.2007 року, яка складає 26622,76 доларів США, що за курсом 13,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.09.2014 року, складає 348225,75 грн., звернути стягнення на житловий будинок відповідача, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № VICWGK00001582 від 22.08.2007 р) Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача, який зареєстрований та проживає у житловому будинку (предмет іпотеки), розташований за адресою АДРЕСА_1; встановити початкову вартість предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № VICWGK00001582 від 22.08.2007 р за яким останній отримав кредит у розмірі 36825 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.08.2027 року. В подальшому сторони уклали додаткову угоду від 08.10.2012 року до кредитного договору № VICWGK00001582 де встановили новий розмір відсоткової ставки - 11,6% на рік на суму залишку.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № VICWGK00001582 від 22.08.2007 р за яким останній передав в іпотеку житловий будинок загальною площею 92.83 кв.м., житловою площею 59,93 кв.м, який розташований за адресою : АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 допустив прострочення погашення кредиту, за ним, станом на 17.09.2014 року, рахується заборгованість 26622,76 дол. США, яка складається з: 24080,7 дол. США - заборгованість за кредитом; 1143.88 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 86,10 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26,13 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 19,11 дол. США - штраф фіксована частина, 1266,84 - штраф процентна складова.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 подав до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зустрічну позовну заяву у якій просив суд визнати недійсним кредитний договір від 22 серпня 2007 року за № VICWGK00001582; визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ним та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що посвідчений приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу 22 серпня 2007 року та зареєстрований в реєстрі під № 3809.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на житловий будинок та виселення відмовлено повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним кредитного договору від 22 серпня 2007 року за № VICWGK00001582 та договору іпотеки укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Мельником О.М. 22 серпня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі під №3809 задовольнити частково, визнано недійсним (нікчемним) положення п.7.1. кредитного договору від 22 серпня 2007 року за № VICWGK00001582 в редакції додаткової угоди від 8 жовтня 2012 року в частині встановлення обов'язкової до сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Застосовано на підставі ст. 216 ЦК України наслідки недійсного (нікчемного) положення п.7.1 кредитного договору від 22 серпня 2007 року за № VICWGK00001582 в редакції додаткової угоди від 8 жовтня 2012 року та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", що знаходиться за адресою : 49094, м. Дніпропетровськ. вул. Набережна Перемоги. 50, , на користь ОСОБА_2 - 4888,62 доларів США.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ "ПриватБанк" оскаржив його в апеляційній інстанції. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № VICWGK00001582 від 22.08.2007 р за яким останній отримав кредит у розмірі 36825 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.08.2027 року. В подальшому сторони уклали додаткову угоду від 08.10.2012 року до кредитного договору № VICWGK00001582 де встановили новий розмір відсоткової ставки - 11,6% на рік на суму залишку.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № VICWGK00001582 від 22.08.2007 р за яким останній передав в іпотеку житловий будинок загальною площею 92.83 кв.м., житловою площею 59,93 кв.м, який розташований за адресою : АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 допустив прострочення погашення кредиту, за ним, станом на 17.09.2014 року, рахується заборгованість 26622,76 дол. США, яка складається з: 24080,7 дол. США - заборгованість за кредитом; 1143.88 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 86,10 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26,13 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 19,11 дол. США - штраф фіксована частина, 1266,84 - штраф процентна складова.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

07 червня 2014 року набрав чинності ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року.

Відповідно до частини 1 цього Закону визначено, що протягом його дії: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (частина 4).

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Згідно вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою ст. ст. 9, 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», наявні достатні правові підстави для задоволення вимог ПАТ «ПриватБанк», щодо виселення відповідача із спірної квартири.

Відносно виселення інших членів сім"ї які проживають з відповідачем , то в цій частині слід відмовити, оскільки вони не були відповідачами по справі, а тому їх виселення порушить їхні права.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, щодо відмови в задоволенні первісних позовних вимог, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Однак, зважаючи на набрання 07 червня 2014 року Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ, колегія суддів згідно ст. 217 ЦПК Українивважає за необхідне доповнити резолютивну частину заочного рішення, зазначивши, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2015 р. в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VICWGK00001582 від 22.08.2007 року, в розмірі 26622.67 дол. США, яка складається з наступного: 24080,70 дол. США - заборгованість за кредитом; 1143,88 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 86,10 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26,13 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 1266,84 дол. США - штраф (процентна складова), 19,11 дол. США - штраф (фіксована частина).

Звернути стягнення на житловий будинок ОСОБА_2 загальною площею 92,83 кв.м, житловою площею 59,93 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № VICWGK00001582 від 22.08.2007 року) Публічним Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50 ) з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку (предмету іпотеки), розташованого за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1862,93 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Виключити з резолютивної частини рішення вказівку про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 4 888,62 дол. США.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: