10.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/8618/15-ц

У Х В А Л А Справа № 2/205/3869/15
205/8618/15-ц
10.12.2015 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федченко В.М., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» в особі директора ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» в особі директора ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними,-
Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» в особі директора ОСОБА_2 09 грудня 2015 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.
Ухвалою суду від 10 грудня 2015 року за вищевказаним позовом відкрито провадження у справі.
Свою заяву мотивує тим, що 03 листопада 2011 року був укладений кредитний договір №1268911/К1 між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Новий» та товариством з обмеженою відповідальністю виробничокомерційного підприємства «Акант», за яким останньому було відкрито кредитну лінію у розмирі 1 500 000, 00 грн. строком з 03 листопада 2011 року до 01 листопада 2013 року.
19вересня 2012 року був укладений договір про заміну сторони в зобовязанні між товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «Акант», з однієї сторони, товариством з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест», з другої сторони, та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий», з третьої сторони, за яким сторони прийшли до угоди про заміни сторони в кредитному договорі № 1268911/К1 від 03.11.2011. Так всі права і обовязки ТОВ ВКП «Аканта» приймає на себе ТОВ «Акант-Інвест» .
20вересня 2012 року, шляхом укладення договору, були внесені зміни до іпотечного договору № 1269111/3-(1268911) від 03.11.2011 про заміну сторони в кредитному договорі № 1268911/К1 від 03.11.2011.
ТОВ «Акант-Інвест», частину кредитного договору виконала та повернула банку 1 000 000,00грн., у звязку з чим залишився залишок у розмірі 500 000,00 грн.
Разом з тим ТОВ «Акант-Ірвест» зазначає, що жодних коштів від ПАТ «АКБ «Новий» не отримував. Директором та власником ТОВ «Акант-Інвест» є ОСОБА_2, батьки котрої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «Акант», який в свою чергу і отримав кошти від банка в розмірі 1 500 000,00 грн.
У ТОВ «Акант-Інвест» були фінансові труднощі з виплатою залишку за кредитним договором та скориставшись цим ПАТ «АКБ «Новий» запропонував передати у власність останньому, в рахунок заборгованості за кредитним договором, предмет іпотеки та укласти договір про задоволення вимог іпотеко держателя, але оскільки нерухоме майно коштує значно більше ніж заборгованість за кредитом, відповідно до іпотечного договору, банк пропонує відразу укласти договір оренди цього ж нерухомого майна з правом викупу.
Тобто, ТОВ «Акант-Інвест», як користувалася даним приміщенням так і буде надалі користуватися, тільки буде платити орендну плату за користуванням приміщенням, а коли у фірми зявиться кошти викупити нерухоме майно, банк зобовязаний буде продати це майно за ціною, яка мала бути погашена за кредитним договором, тобто за 558 686,44грн.
Оскільки у ТОВ «Акант-Інвест» були фінансові труднощі, під натиском банку, погрозами судами та що нерухоме майно заберуть за дарма, ТОВ «Акант-Інвест» погодився на пропозицію банка та були укладені два договори: це договір про задоволення вимог іпотекодержателя та договір оренди цього ж нерухомого майна з правом викупу строком на 2 роки.
Коли ТОВ «Акант-Інвест» звернулося до банку з питанням про викуп нерухомого майна відповідно до договору оренди з правом викупу ( а саме 09.06.2015р.), то банк повідомив, що продавати майно намірів не має, крім цього, повідомив, що розриває договір про оренду приміщення з правом викупу в односторонньому порядку та просить звільнити його.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
ПАТ «АКБ «Новий» не бажав настання реальних правових наслідків, оскільки в подальшому відмовився від продажу нерухомого майна, яке зазначено в договорі про найму будівель та споруд з правом викупу.
Так 12 червня 2015 року від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ТОВ «Акант-Інвест» отримав заяву ПАТ «АКБ «Новий» про дострокове розірвання договору найму будівель та споруд з правом викупу від 28.11.2014р. та виселення.
ТОВ «Акант-Інвест» вважає, що договір найму будівель та споруд з правом викупу від 28.11.2014 та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.11.2014 є неправомірними, укладені шляхом обману, під психологічним тиском, під дією тяжких для неї обставини і на вкрай невигідних умовах з порушенням чинного законодавства, а тому є недійсними.
ТОВ «Акант-Інвест» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про повідомлення ПАТ АКБ «Новий» про наміри та підготовленість всіх необхідних документів та грошових коштів для укладання договору купівлі-продажу будівель та споруд відповідно до п. 2.1. Договору найму будівель та споруд з правом викупу від 28.11.2014р.. Про що приватним нотаріусом ОСОБА_4 було відправлено лист на адресу ПАТ АКБ «Новий». Про те останній надіслав листа на адресу приватного нотаріуса з повідомленням, що договір найму від 28.11.2014р. укладений між ТОВ «Акант-Інвест» та ними вважають розірваним та вимагають звільнення приміщення.
Разом з тим ПАТ АКБ «Новий» 12 листопада 2015 року укладає договір купівлі-продажу з ОСОБА_10 та відчужує останньому 1/2 частину будівель та споруд, що знаходяться за адресою: вул. Ногинська 48-а, м. Дніпропетровськ.
Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно до п.2 ч.1 с. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Згідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що захід забезпечення позову у вигляді накладення заборони вчиняти певні дії, є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим забезпечити позов, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу вище вказаного, а також враховуючи, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. Зважаючи на вище викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, також суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду.
Згідно з ч. ч. 9, 10ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 3 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акант-Інвест» в особі директора ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.
Зупинення виконання ПАТ «АКБ «Новий» та ОСОБА_3 умов договору купівлі-продажу від 12 листопада 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.М. Федченко