Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві, яка була уточнена в ході судового розгляду, ОСОБА_1 вказує, що 05 лютого 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений депозитний договір № SAMDN4139 від 05.02.2014 року, згідно якого, він передав банку власні кошти для розміщення на депозитному рахунку № 1685 у розмірі 6322,95 USD (шість тисяч триста двадцять два долара США дев'яносто пять центів).

Згідно п. 10 Депозитного договору № SAMDN4218 від 05.02.2014 року він 21 березня 2014 року звернувся в Василівське відділення Запорізького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про дострокове розторгнення депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року.

Згідно п. 12 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року він 21 березня 2014 року був повідомлений працівником Василівського відділення Запорізького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зняття нарахованих процентів за період з 05.02.2014 по 21.03.2014 року, що підтверджує чек, підписаний ним в відділені Банку.

Згідно п. 12 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року Банк не попереджував його про необхідність уплати ніяких комісій за дострокове розірвання договору і не надавав йому на підпис ніяких платіжних документів на списання з його депозитного рахунку № 1685 комісії за дострокове розірвання депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року.

Згідно п.11 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року Банк не утримує комісію за дострокове розірвання Договору, так як станом на 21.03.2014 року грошові кошти знаходяться на депозитному рахунку № 1685 - 50 (п'ятдесят) днів, а максимальний термін, коли Банк має право вимагати уплати комісії, становить 14 (чотирнадцять) днів з

дати початку дії депозитного договору.

28 березня 2014 року грошові кошти з депозитного рахунку № 1685 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року були перераховані на карточку 5168 7420 6822 7192 не в повному обсязі. Сума перерахованих грошових коштів становила - 5926,81 USD (пять тисяч девятсот двадцять шість доларів США вісімдесят один цент), в підсумку, недорахована сума склала 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент).

Згідно виписки руху грошових коштів по депозитному рахунку № 1685 депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року, Банком проведене безпідставне списання в суммі 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент) 25.02.2014 року без будь - якого повідомлення власника даного депозитного рахунку.

Позивач вважає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»:

1. Порушив терміни повернення грошових коштів при достроковому розірванні депозитного договору на три дні (заява була надана в Банк 21 березня 2014 року. Банк повинен був повернути кошти 25 березня 2014 року, фактично Банк перерахував кошти на картковий рахунок 28 березня 2014 року.

2. Безпідставно списав грошові кошти з депозитного рахунку № 1726 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року в 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент).

Незаконне списання коштів Банком було проведене 25 березня 2014 року. 25 березня працівником Василівського відділення Запорізького РУ ПАТ КБ «ПРПВАТБАНК» була надана інформація, що депозитний договір по технічним причинам не розірваний, тобто продовжує діяти (договір діє, а грошові кошти по невизначеним причинам Банк списує).

3. Позивач - власник грошових коштів розташованих на депозитному рахунку № 1685 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року, був введений в оману ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який 25 березня 2014 року списали кошти з депозитного рахунку, а йому повідомили, що договір ще діючий.

1)
Списання грошових коштів з депозитного рахунку № 1685. Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року в сумі 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент) - було проведене без його дозволу та підписання ним платіжних документів, що дозволяють списувати кошти з її рахунку.

2) Інформацію, щодо безпідставного списання грошових коштів з депозитного рахунку він отримав 28 березня 2014 року з виписки по депозитному рахунку № 1685 Депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року, тобто, після перерахування коштів на картку ПриватБанку № 5168 7420 6822 7366.

3) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушив Умови та Правила надання банківських послуг, розміщених на сайті pb.ua:

- п. 2.1.14. Банк зобовязується здійснювати обслуговування клієнтів у відповідності з діючим законодавством України і Тарифами, діючими на момент здійснення операції.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 9 027,62 грн., що є еквівалентом 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент) згідно курсу НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США, 3 відсотки річних за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 246,28 грн., що є еквівалентом 11,12 USD (одинадцять доларів США дванадцять цент) згідно курсу НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США, а також його витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Судові витрати просить стягнути з відповідача на користь держави.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному

обсязі з підстав, викладених у позові та пояснив, що ним з ПАТ КБ «ПриватБанк» 05.02.2014 р. було укладено депозитний договір «Стандарт», а не мультивалютний договір, тому вважає, що банк при розірванні договору з ініціативи клієнта не мав права утримувати з нього (клієнта) 7 % суми вкладу. Саме на мультивалютний вклад відповідно до тарифів, розповсюджується тариф 7 % суми вкладу при розірванні по ініціативі клієнта вкладу до закінчення 3-х місячного терміну з дати оформлення вкладу. Банк не попереджав про необхідність уплати ніяких комісій за дострокове розірвання договору і не надавав на підпис ніяких платіжних документів на списання з депозитного рахунку комісії за дострокове розірвання депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року. Згідно п. 11 депозитного договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року Банк не утримує комісію за дострокове розірвання договору, так як станом на 21.03.2014 р. грошові кошти знаходяться на депозитному рахунку № 1685 50 днів, а максимальний термін, коли Банк має право вимагати уплати комісії становить 14 днів з дати початку дії депозитного договору. Оскільки банк порушив терміни повернення грошових коштів при достроковому розірванні депозитного договору на 3 дні (заява була надана у банк 21.03.2014 р.), банк повинен був повернути кошти 25.03.2014 р., а фактично перерахував кошти на картковий рахунок 28.03.2014 р. та безпідставно утримав грошові кошти з депозитного рахунку № 1685 в сумі 407, 61 USD. Просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 9 027,62 грн., що є еквівалентом 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент) згідно курсу НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США, 3 відсотки річних за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 246,28 грн., що є еквівалентом 11,12 USD (одинадцять доларів США дванадцять цент) згідно курсу НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США, а також його витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Судові витрати просить стягнути з відповідача на користь держави.

У судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_2 заперечує проти позову, надавши письмові заперечення, в яких зазначає, що дійсно між банком та клієнтом позивачем по справі ОСОБА_1 05.02.2014 р. було укладено депозитний договір «Стандарт», згідно умов якого позивач вніс на рахунок 6322,95 USD (шість тисяч триста двадцять два долара США дев'яносто пять центів). Мінімальний строк внеску 6 місяців, % ставка по договору 9 %. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), розташованих за адресою www.privatbank.ua у мережі Інтернет, банк пропонує клієнтові платіжні картки, а також інші банківські послуги (в тому числі послуги депозитних банківських вкладів). Зазначена форма договору передбачена ст. 364 ЦК України, де вказано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 6 договору № SAMDN4139 від 05.02.2014 року передбачено право клієнта вимагати розторгнення договору до спливу терміну його укладання та зазначено, що в такому разі за неповні шість місяців відсотки по вкладу виплачуються за зниженою процентною ставкою. Процентна ставка по вкладу «до запитання» в ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 1 %. Згідно тарифів по вкладах фізичних осіб, які розташовані на сайті www.privatbank.ua у мережі Інтернет у розділі «Депозити»: розірвання з ініціативи клієнта вкладу до закінчення 3-х місяців з дати оформлення вкладу (мультивалютна властивість) 7 % від суми для депозитів, переоформлених після закінчення 30 календарних днів з дня оформлення вкладу. Позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про розірвання договору 21 березня 2014 року. 25.03.2014 року банком із суми вкладу було знято 407,61 долар США тариф 7 % від суми вкладу відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг (5822,95*7 % = 407,61).

Також цією ж датою, у звязку із достроковим розірванням договору банківського вкладу по нарахованим по вкладу відсоткам було здійснено перерахунок по процентній ставці «до запитання», з дня наступного за днем укладання договору та 38,80 доларів США було повернуто як зайво нараховані по первинній відсотковій ставці згідно умов договору. Таким чином, 25.03.2014 року позивачу на карту 1685 була виплачена сума вкладу, разом із нарахованими відсотками за умовами договору при достроковому розірванні та засосуванні тарифу за розірвання за ініціативою клієнта у загальній сумі 5923,50 доларів США, відтак умови договору банківського вкладу ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримані, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 у заяві про розірвання договору 21.03.2014 р., своїм підписом погодив, що він ознайомлений та згоден з умовами розірвання вкладу, які діяли в банку, банк просить відмовити позивачу у задоволенні позову, так як права позивача жодним чином Банком не порушені.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 1068 ЦК України клієнт зобовязаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Як встановлено у судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2014 року між сторонами у даній справі був укладений депозитний договір Стандарт № SAMDN4139 строком на 6 місяців, за яким на особистий рахунок № 1685 позивача ОСОБА_1 05.02.2014 р. було зараховано 6322,95 USD (шість тисяч триста двадцять два долара США дев'яносто пять центів).

21 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання депозитного договору.

28 березня 2014 року грошові кошти з депозитного рахунку № 1685 депозитного договору № SAMDN4139 були перераховані на картку позивача № 5168 7420 6822 7192 у сумі 5926,81 USD (пять тисяч девятсот двадцять шість доларів США вісімдесят один цент) з перерозрахунком процентів за дострокове розірвання

договору. Крім того, сума 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент) знята з рахунку «за розірвання вкладу з ініціативи клієнта до спливу 3-х місяців з дати оформлення вкладу».

Згідно до п. 12 депозитного договору Стандарт № SAMDN4139, укладеного 05.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», якщо клієнт банку вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення або продовження мінімального строку не спливли, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців проценти сплачуються за ставкою вкладу «до вимоги» за фактичну кількість днів, що пройшли з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку до дня розірвання договору. Якщо клієнт за ці неповні 6 місяців отримав проценти, що нараховані за повною ставкою, то зайво виплачені проценти вираховуються із суми вкладу.

Такі ж самі умови дострокового розірвання вкладу «Стандарт» передбачені п. 2.2.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., який врегульовує питання щодо депозитного вкладу «Стандарт», зокрема, строку вкладу, порядку нарахування процентів, дострокового розірвання договору та інші, проти не містить у собі можливість вирахування будь-яких сум із суми депозиту «Стандарт» при закритті депозитного рахунку за ініціативою клієнта, за виключенням лише випадків розірвання депозитного вкладу з ініціативи клієнта до спливу 14 календарних днів з дати оформлення вкладу.

За п. 2.2.1.24 Умов при розірванні вкладу з ініціативи клієнта до спливу 14 календарних днів з дати оформлення вкладу, Банк утримує комісію за оформлення документів при закритті депозитного рахунку згідно діючим тарифам банку, проте з матеріалів справи вбачається те, що з заявою про дострокове розірвання депозитного договору ОСОБА_1 звернувся до відповідача 21 березня 2014 року після спливу 44 днів з дати оформлення вкладу, тому підстав для утримання з нього процентів за дострокове розірвання договору або комісії за оформлення документів відсутні.

Таким чином, суд вважає, що немає підстав для утримання із суми депозиту позивача 7 % за розірвання договору, оскільки такі умови відсутні як в укладеному сторонами Депозитному договорі Стандарт № SAMDN4139 від 05.02.2014 року, так і в розділі «Вклад «Стандарт» Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р.

Посилання відповідача на тариф 7 % утримання від суми вкладу за розірвання вкладу є безпідставним, оскільки зазначений тариф за Умовами застосовується для депозитів, переоформлених після спливу 30 днів з дня оформлення вкладу, а не за розірвання вкладу, і є загальним положенням, проте розділ 2.2.2.1 Умов є спеціальним щодо вкладу «Стандарт», який врегульовує умови дострокового розірвання цього виду вкладу, а тому і повинен бути застосований у даних правовідносинах.

Суд не приймає також до уваги посилання представника відповідача на те, що рішенням кредитного комітету ПАТ КБ «ПриватБанк» (протокол від 27.02.2014 року NЭ.DN.20.1.3.2/6-6591927) було змінено розмір комісії за розірвання з ініціативи клієнту вкладу раніше 3-х місяців з дати оформлення вкладу (по вкладам, укладеними за спрощеною схемою переоформлення вкладу в іншу валюту):

1)
7 % від суми вкладу, для депозитів, переоформлених понад 30 календарних днів з дня оформлення вкладу;

2) 10 % від суми вкладу, для депозитів, переоформлених до 30 календарних днів з дня оформлення вкладу.

Як пояснив представник банку вищезазначені тарифи були розміщені на сайті https://privatbank.ua/depozit/ у розділі Депозити Тарифи та є загальнодоступними і ОСОБА_1 був з ними ознайомлений, так як банк не може надати докази, коли саме (дату та час) розміщення на сайті вказаного рішення кредитного комітету щодо зміни розміру

комісії за розірвання вкладу.

Крім того, суд вважає, що сторона депозитного договору (позивач) керується договором, тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг і рішення кредитного комітету про будь-які зміни, повинні бути внесені в тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг, або повинні були оформлені у вигляді додаткової угоди до заключеного раніше стороною договору (а.с. 53).

Не можуть бути взятими до уваги посилання банку на ту обставину, що за попереднім депозитним договором у національній валюті з позивачки не були вирахувані проценти за дострокове розірвання договору, оскільки договір Стандарт № SAMDN4139, укладений 05.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», є не переоформленням раніше існуючого договору, а є новим укладеним договором з самостійними умовами, які не передбачають списання банком 7 % від суми депозиту при достроковому розірванні договору з ініціативи клієнта.

Оскільки на відрахування 7 % у вигляді 407,61 доларів США з суми депозиту позивача 5926,81 доларів США позивач не надавав розпорядження, і такі самостійні дії не передбачені умовами укладеного сторонами депозитного договору і Умовами та Правилами надання банківських послуг за вкладом «Стандарт» у ПриватБанку, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., а також суперечать вимогам ст. 1071 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що зазначена сума в еквіваленті до національної валюти, а саме, у розмірі 9 027,62 грн. (за курсом НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу по цивільним і адміністративним справам» № 4191-VI від 20.12.2011 року встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу по цивільним справам, за якими компенсація виплачується стороні, на користь якої постановлене судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за час участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час здійснення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням і під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Оскільки, по договору про надання правової допомоги від 23.02.2015 р. (а.с. 26-29) представник позивача на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4440 ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні 08.06.2015 р. 1 годину (журнал судового засідання а.с. № 70-71), то суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені витрати у справі на правову допомогу у розмірі 487 грн. 20 коп., в іншій частині відмовити.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 3, 387, 633, 638, 1058-1061, 1066-1076 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 118-120, 122, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)грошові кошти у розмірі 9 027,62 грн., що є еквівалентом 407,61 USD (чотириста сім доларів США шістдесят один цент) згідно курсу НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США, 3 відсотки річних за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 246,28 грн., що є еквівалентом 11,12 USD (одинадцять доларів США дванадцять цент) згідно курсу НБУ станом на 17.06.2014 року 22,1477 грн. за 1 долар США, а також судові витрати на правову допомогу у розмірі 487, 20 грн., а всього 9 761 грн. 10 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4