АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/7731/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору поруки від 13.05.2008 року недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені.

У мотивування вимог посилався на те, що між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.05.2008 року, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 20732 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 104696,60 грн, а відповідач прийняв зобов'язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,50% річних, термін виконання основного зобов'язання - 13.05.2015 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором банком укладено з ОСОБА_3 Договір поруки №202650 від 13 травня 2008 року.

Відповідно до п. 1.4 даного договору відповідальність відповідачів є солідарною перед ПАТ «Укрсиббанк» за виконання умов Кредитного договору.

ОСОБА_2 не виконує умови Кредитного договору, тому відповідачам були направлені листи-вимоги з пропозицією сплатити заборгованість по кредиту.

Однак заборгованість по кредиту не сплачена та станом на 02.08.2013 року становить 25995 доларів США, що на 02.08.2013 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 207778,04 грн.

З урахуванням наведеного просив суд солідарно стягнути з відповідачів зазначену вище суму та сплачений банком судовий збір.

03 грудня 2014 року представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подано зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки недійсним.

У мотивування вимог посилався, що відповідно до висновку експерта від 07.11.2014 року №125 підписи в графах «Поручитель: (підпис/М.П.)» на Договорі поруки №202650 від 13.05.2008 року виконані не ОСОБА_3, зокрема зі зміною (спотворенням) власного почерку. Будь-яких діагностичних ознак, які б свідчили про вплив на процес письма зовнішніх умов виконання (незвичних умов), не виявлено.

Оскільки підпис у Договорі поруки не належить йому, а згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, тому вимоги позивача щодо солідарної відповідності є безпідставними.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за Кредитним договором №0 від 23.05.2008 р. у розмірі 25995 дол. США, що в еквіваленті складає 207778,04 грн, та 2077,78 грн судового збору.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним Договір поруки №202650 від 13.05.2008 р., укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсиббанк».

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ «Укрсиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови стягнути заборгованість за Кредитним договором №0 від 13.05.2008 р. з ОСОБА_3 та визнанні недійсним Договору поруки №202650 від 13.05.2008 р. та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором.

Зазначає, що у висновку експерта №125 від 07.11.2014 року однозначно не встановлено, що підпис на Договорі поруки вчинено не ОСОБА_3, а згідно вимог законодавства доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертає увагу на те, що журнал судового засідання не відповідає вимогам ст. 198 ЦПК України, а ком-пакт диск, на якому проводився звукозапис судового засідання, не містить серійного номеру.

До апеляційного суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подало клопотання про залучення його до участі в справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», мотивуючи це тим, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» 20 квітня 2015 року укладено договір факторингу №17 за яким, згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №17 від 20 квітня 2015 року перейшло право вимоги до відповідачів на загальну суму заборгованості, в тому числі визначу цим рішенням суду.

Колегія суддів ухвалила допустити Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до участі у справі, як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк»

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за Кредитним договором №0 від 13.05.2008 р. з ОСОБА_3 та задовольняючи позов ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору поруки №202650 від 13.05.2008 р., суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку експертизи №125 від 07.11.2014 року підписи у графі «поручитель» на Договорі поруки №202650 від 13.05.2008 р. «виконано ймовірно не ОСОБА_3, зокрема із зміною (спотворенням) власного почерку», а тому волевиявлення ОСОБА_3 на укладення договору поруки не було і підписання із його боку не відбулось.

Однак з таким висновком суд не можна погодитися з огляду на таке.

13 травня 2008 року між Акціонерним комерційний інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №202650 (а.с. 16-17).

Згідно п. 1.1 Договору поруки поручитель ОСОБА_3 зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від «13» травня 2008 р.

У пункті 1.2 даного Договору зазначеного, що сума основного договору - 20732 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно на день укладення Основного договору 104696,60 грн; термін виконання основного зобов'язання - «13» травня 2015 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2014 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта №125 від 07.11.2014 року підписи в графах «Поручитель: (підпис/М.П.)» на Договорі поруки №202650 від 13.05.2008 року виконані ймовірно не ОСОБА_3, зокрема зі зміною (спотворенням) власного почерку. Будь-яких діагностичних ознак, які б свідчили про вплив на процес письма зовнішніх умов виконання (незвичних умов), не виявлено (а.с. 123-126).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судово-почеркознавча експертиза не зробила категоричного висновку про те, що Договір поруки підписаний не поручителем ОСОБА_3

Інших доказів, які б підтверджували висновок експертизи, й відповідно факт не підписання Договору поруки ОСОБА_3, матеріали цивільної справи не містять.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є беззаперечним доказом і оцінюється судом за правилами, установленими ст. 212 ЦПК України.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо визнання договору поруки недійсним та відмови у задоволені позову в частині стягнення заборгованості з поручителя, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог банку та відмови в задоволені позову про визнання договору поруки недійсним.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 суд першої інстанції встановив, що заборгованість за кредитним договором №0 на 2.08.2013 року становить суму 25 995 дол. США, що в еквіваленті складає 207 778,04 грн.

В основу свого рішення суд поклав надану позивачем довідку-розрахунок заборгованості (а.с18-31).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності визначення позивачем суми заборгованості. Апелянтом та його представником не надано жодних розрахунків, чи доказів, які б свідчили про неправильність визначення позивачем розміру заборгованості, тому колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунки вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду, як заборгованість, яка знайшла своє підтвердження.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 підтвердив, що заборгованість ОСОБА_2 та його довіритель не погашають.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання в цей строк (термін).

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ураховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань за укладеними ними договорами, вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не є підставою для скасування судового рішення посилання апелянта на те, що журнал судового засідання не відповідає вимогам ст. 198 ЦПК України, а ком-пакт диск, на якому проводився звукозапис судового засідання, не містить серійного номеру, з огляду на те, що ст. 199 ЦПК України передбачена можливість подачі письмових зауважень щодо неповноти або неправильності технічного запису судового засідання та журналу судового засідання, однак такою можливістю апелянт не скористався.

З огляду на викладене та керуючись ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215, статтями 525, 526, 530, 553, 554, 629 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за Кредитним договором №0 від 23.05.2008 року в розмірі 25995 дол. США, що в еквіваленті складає 207778,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» по 1038,89 грн. судового збору з кожного.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору поруки від 13.05.2008 року недійсним.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: