Справа № 752/9142/15-ц
Провадження №: 6/752/232/15
У Х В А Л А

Іменем України

02.06.2015 рокуГолосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

за участю секретаря - Власенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Опанасенко Д.В. про примусове проникнення до житлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

28 травня 2015 року державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Опанасенко Д.В. звернулась до суду з поданням, в якому просить дозволити примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою накладення арешту та опису рухомого майна, що знаходиться у зазначеній квартирі.

Свою вимогу державний виконавець мотивувала тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 45559073 з примусового виконання виданого Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» боргу у розмірі 66027,25грн..

Зазначила про те, що у ході виконавчого провадження нею у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про порядок проведення виконавчих дій були здійсненні виходи за місцем знаходження майна боржника, а саме - до квартири АДРЕСА_1, однак, вказані заходи належних результатів не дали.

Тому, враховуючи те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, вимоги державного виконавця не виконує, не надає можливості оглянути для опису та арешту майно для подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості, просить дозволити примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1 з метою накладення арешту та опису рухомого майна, з приводу чого постановити відповідну ухвалу.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного.

В ході розгляду подання судом встановлено, що у провадженні ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 45559073 з примусового виконання виданого Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» боргу у розмірі 66027,25грн..

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 45559073 від 24.11.2014 року боржнику було надано семиденний термін з дня винесення постанови для виконання судового рішення у добровільному порядку, а також встановлено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржників виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Як встановлено в ході розгляду подання, у добровільному порядку рішення суду ОСОБА_4 не виконано.

Разом з тим, з матеріалів подання вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника лише 06.05.2015 року, так само як і були здійснені виходи за адресою місця проживання останньої ще до отримання нею копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість виконання судових рішень прямо передбачена ст. 124 Конституції України.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали подання, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки до такого державним виконавцем не долучено жодних доказів умисного ухилення ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, так само як і не долучено доказів того, що боржник має намір ухилитись від виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 52, 58 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 212-215, 376 ЦПК України ,-

у х в а л и в:

у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Опанасенко Д.В. про примусове проникнення до житлового приміщення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Пасинок