Справа № 212/169/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу в складі;

Головуючого судді; Т.І. Тимошенко

при секретарі ; І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу за участю представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача Кукурузи Д.С., позовну заяву,- ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В ;

Позивач ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_6 у своїй позовній заяві суду зазначив, що він працював на шахті РУ ім. Кірова з 19 вересня 1988 року по 21 серпня 1989 року підземним прохідником, з 21 серпня 1989 року по 13 серпня 1992 року підземним кріпильником, з 13 серпня 1992 року по 01 січня 1998 року підземним кріпильником 4 розряду, з 01 січня 1998 року по 16 лютого 1998 року підземним кріпильником на шахті «Северная», з 16 лютого 1998 року по 07 жовтня 1998 року підземним кріпильником на шахті № 1 ім. Артема / 10 років 18 днів/.

З 26 жовтня 1998 року по 31 січня 2000 року він працював підземним кріпильником дільниці № 6, № 7, з 31 січня 2000 року по 02 жовтня 2000 року гірничим майстром; з 02 жовтня 2000 року по 18 лютого 2002 року підземним заступником начальника дільниці № 7, з 18 лютого 2002 року по 23 липня 2004 року гірничим майстром дільниці № 9; з 23 липня 2004 року по 26 січня 2005 року підземним заступником начальника дільниці № 9, з 26 січня 2005 року по 06 липня 2009 року підземним гірничим майстром дільниць № 7(нарізна), № 9(нарізна), № 2(нарізна, добична), з 06 липня 2009 року по 24 червня 2014 року підземним гірником дільниці № 21 на шахті «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах праці /16 років 4 місяці/.

04 березня 2014 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ст. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 04 квітня 2014 року.

За висновком МСЕК від 18 липня 2014 року йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15 % за захворюванням - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст., а також 5 % втрати професійної працездатності за захворюванням -нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху), а всього за двома захворюваннями встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20 % з 07 липня 2014 року по 01 серпня 2015 року.

Згідно рекомендацій МСЕК він потребує медикаментозного лікування та ВМП.

Причиною професійного захворювання є тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу :

- Умови праці підземного гірника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду пилу від 10% до 70% - 7,6 при гранично допустимій до 2,0; шум, еквівалентний рівень звуку в дБА: 105 при гранично допустимому до 80. Професійне захворювання виникло за таких обставин :

Працюючи підземним гірником в підземних умовах шахти «Октябрська» виконував комплекс допоміжних робіт при веденні прохідницьких робіт.

При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничого шуму та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Працюючи раніше в підземних умовах шахти «Октябрська» підземним гірничим майстром, підземним заступником начальника дільниці, підземним кріпильником, з тих же причин також підпадав під вплив підвищених параметрів пилу та шуму.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського наукового-дослідного інституту промислової медицини від 04 березня 2014 року протокол № 435 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут : з вересня 1988 року по жовтень 1998 року підземний прохідник та підземний кріпильник на шахтах ім. Кірова, «Северная» та шахті № 1 імені Артема РУ імені Кірова ВО «Кривбасруда».

20 вересня 2011 року ДП Рудоуправління ім. Кірова ліквідоване без правонаступника.

Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі від 02 жовтня 2014 року йому були призначені страхові виплати в сумі 1054 гривні 20 копійок, щомісяця та одноразова допомога у сумі 82824 гривні 00 копійок.

Моральна шкода ВВД Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання йому не призначалась та не відшкодовувалась.

Оскільки професійне захворювання виникло у нього в наслідок порушення керівництвами підприємств, де він працював, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцями, які не створили безпечних умов праці.

В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, частий кашель, хрипи у грудях, затруднене дихання за типом задухи після фізичного навантаження, загальну слабкість, зниження слуху на обидва вуха.

Він не працює, на даний час не може знайти роботу у зв'язку з хворобою. Це занижує його самооцінку. Незважаючи на лікування, стан його здоров'я не поліпшується і це призводе його до депресії, він відчуває невпевненість у своєму майбутньому.

Він не може виконувати важку роботу по дому, тому вона лягла на плечі його дружини та дітей.

Він проживає на восьмому поверсі дев'ятиповерхового будинку. В його під'їзді дуже часто не працює ліфт, через що в нього виникають проблеми з проходом по сходах додому на восьмий поверх. Він на кожному поверсі змушений зупинятися, відпочивати, оскільки відчуває сильний кашель, задишку. Це примушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

В нього виникають складнощі з користуванням громадським транспортом, оскільки в переповненому транспорті йому не вистачає повітря і він починає задихатися, кашляти. Такий стан привертає до себе увагу оточуючих, які стороняться його, вважаючи хворим на грип. Це викликає в нього почуття ніяковості, душевні страждання.

Через порушення слуху він часто недочуває розмову близьких йому людей, сторонніх осіб, через що змушений переспрашувати, що викликає непорозуміння та невдоволення з їх боку. В зв'язку з професійним захворюванням, він змушений приймати велику кількість ліків, багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності.

Моральну шкоду він оцінює в 200 мінімальних заробітних плат, з урахуваннях вини в професійному захворюванні, крім відповідача, і ліквідованого підприємства ДП РУ ім. Кірова, на якому він пропрацював 10 років 18 днів: 1218 гр. х 200 = 243600 гривень, тому він просив суд постановити рішення яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 243600 гривень 00 копійок за заподіяну йому моральну шкоду.

Представник позивача ОСОБА_4, у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в справі - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав у повному обсязі, та вказав, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоров'ю працівника. А норми Цивільного Кодексу України, а саме ст. 1167, 1168, не можуть бути застосовані у такому випадку, на який посилається позивач в справі.

Крім того, на думку представника відповідача, позивач сам винен у тому, що його здоров'ю завдано суттєвої шкоди. Так як він добровільно виконував тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці. Тому вини відповідача у завдані шкоди здоров'ю позивача і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені позивачем та його представником.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_6, внаслідок втрати ним працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем для виконання безпечної роботи для життя та здоров'я працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачем письмових доказах.

Так згідно висновку МСЄК від 18 липня 2014 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15 %, - по ХОЗЛ та 5 % по нейросенсорній приглухуватості першого ст. з датою наступного перегляду 01 липня 2015. А згідно Акту від 04 квітня 2014 року, розслідування професійного захворювання ОСОБА_6 по висновку санітарно-гігієнічної характеристики шкідливість праці відноситься до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Саме у цьому акті зазначено, що усі показники шкідливого впливу на здоров'я працівника мають місце, так вони значно перевищують встановлені норми.

Так, умови праці підземного гірника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду пилу від 10% до 70% - 7,6 при гранично допустимій до 2,0; шум, еквівалентний рівень звуку в дБА: 105 при гранично допустимому до 80.

Таким чином, та обставина, що позивач захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоров'я працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивача, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування його професійного захворювання від 04 квітня 2014 року.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив в - 243600 гривень 00 копійок. При цьому, позивач не надав суду доказів того, чому саме таку суму він вимагає до відшкодування.

Відповідно до статті - 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", в редакції закону від 21 листопада 2002 року, державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У відповідності зі ст.1167, 1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою яка її завдала.

З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди (яку йому встановлено відшкодовувати), компенсується і моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння цієї шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивач в справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23 ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників.

Згідно, рішення Конституційного суду від 27.01.2004 року, громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, але сума, яку він вимагає до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача в справі у відшкодування йому немайнової шкоди, - 15000 гривень 00 копійок.

Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальнихжиттєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль дляорганізації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗПП (набрала чинності 13.01.2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

З вини відповідача, який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода.В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 - 15000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ; Т.І. Тимошенко