АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9617/15 Справа № 191/1944/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Порошина О. О. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

про повернення справи до суду першої інстанції

16 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Глущенко Н.Г., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсною відмови від спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області розглянуто по суті вищевказану справу і 18.09.2015 року ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог /а. с. 55-56/.

Не погодившись з цим рішенням суду, 12.10.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою / а. с. 59-60/.

Так, ухвалою апеляційного суду від 22.10.2015 року справу було повернено до суду першої інстанції для направлення копії рішення від 18.09.2015 року третій особі ОСОБА_4 (яка згідно матеріалів справи мешкає в державі Ізраїль) в силу вимог ч. 7 ст. 76, ст. 222 ЦПК України та Гаазької Конвенції 1961 року /а. с. 64/.

Між тим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути апеляційну скаргу та вирішити питання щодо законності та обґрунтованості рішення суду від 18.09.2015 року, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 22.10.2015 року, відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (далі Конвенція) та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, було направлено копію рішення від 18.09.2015 року. Однак, в матеріалах справи міститься лише супровідний лист та копія фіскального чеку про направлення рекомендованого листа до держави Ізраїль /а. с. 66,67/.

Згідно ст. 6 Конвенції - Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.

Таким чином, супровідний лист та фіскальний чек від 11.11.2015 року /а. с. 66,67/ не є підтвердженням про вручення копії рішення від 18.09.2015 року безпосередньо третій особі - ОСОБА_4, яка згідно матеріалів справи мешкає в державі Ізраїль.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне вдруге повернути справу до суду першої інстанції для направлення третій особі ОСОБА_4 судового рішення у встановленому законом порядку, тобто виконання вимог ст.ст. 222, 76 ЦПК України та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 222, 297 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Повернути справу до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для направлення судового рішення від 18 вересня 2015 року третій особі по справі відповідно до вимог чинного законодавства.

Після вирішення питання справа підлягає поверненню до апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: