У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Словянський міськрайоний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду з території України ОСОБА_1 до виконання зобовязання, встановленого виконавчим документом, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф-4129-У від 13.08.2012 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області про стягнення боргу, що складає 1 417,98 грн. За заявою управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області було відкрито виконавче провадження ЄДРВП № 45029519. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові надавався 7-ми денний строк для самостійного виконання рішення. У ході примусового виконання було зроблено запити до реєструючих установ з метою виявлення майна боржника. На запит до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, та до Пенсійного Фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії та про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи отримано відповідь, згідно якої така інформація відносно боржника відсутня. Відповідно до комп'ютерного обліку ВРЕР м. Слов'янська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником нерухомого майна не зареєстровано. 26.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка надіслана на виконання боржникові та в органи та установи, які посвічують договори відчуження майна чи проводять перереєстрацію на іншого власника. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 45029519 від 26.05.2015 року на все рухоме майно боржника накладено арешт. Тож, такі види заходів примусового виконання, передбачені ст. 32 Закону, як звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права), звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, є неможливим для виконання. На адресу боржника, що вказана у виконавчому документі було направлено вимогу державного виконавця в порядку ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», у якій боржника, на підставі ч. 6, ст. 12 Закону було зобов'язано надати до відділу відомості про повне чи часткове виконання рішення суду, а у разі відсутності таких документів - пояснення про невиконання рішення. До відомо боржника було доведено, що приймальні дні державного виконавця - Понеділок та Четвер з 09.00 год. до 16.00 год. за адресою: вул. Добровольського, 2, кабінет 12. Боржника було попереджено про обов'язковість вимог державного виконавця та про кримінальну відповідальність про умисне невиконання рішення суду згідно ст. 382 КК України. Боржник на прийом до державного виконавця не з'явився, не надав до відділу пояснення причин невиконання вимог державного виконавця та/або причини невиконання рішення УПФУ про стягнення з нього боргу у розмірі 1417,98 грн. Вимога УПФУ до теперішнього часу не виконано. До відділу надійшло клопотання стягувача про звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Тому просить суд, тимчасово обмежити право ОСОБА_1 на виїзд з території України до виконання зобовязань, встановленого вищезазначеним виконавчим листом, оскільки боржник свідомо ухиляється від виконання зобовязань, встановленого вищезазначеним виконавчим листом.

Представник ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, просив подання задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні у ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф-4129-У від 13.08.2012 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 1417,98 грн. на користь УПФУ.

Постановою старшого державного виконавця 13.10.2014 року було відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання вимоги № Ф-4129-У від 13.08.2012 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 1417,98 грн. на користь УПФУ.

Згідно відповіді ДПС України від 11.02.2015 року про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб ОСОБА_1 - інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум, доходу нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповідей ДПС України від 11.02.2012 року, про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, - інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила.

Згідно відповіді Пенсійного Фонду України від 10.02.2015 року про осіб - боржників, які отримують пенсії, інформація відносно ОСОБА_1 відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного Фонду України від 10.02.2015 року про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформація відносно боржника відсутня.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Як зазначено у Акті державного виконавця від 02.04.2015 року, Відповідно до комп'ютерного обліку Центра наданням послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст ОСОБА_2, Слов'янськ та Слов'янського району при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області станом на 02.04.2015 року за боржником ОСОБА_1 автотранспортні засоби не зареєстровані.

26.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 47057829 від 26.05.2015 на все рухоме майно боржника накладено арешт.

На адресу боржника, що вказана у виконавчому документі, був направлений виклик державного виконавця, в якому до відомо боржника було доведено, що приймальні дні державного виконавця - Понеділок та Четвер з 09.00 год. до 16.00 год. за адресою: вул. Добровольського, 2, кабінет 12. Боржника було попереджено про обов'язковість вимог державного виконавця та про кримінальну відповідальність про умисне невиконання рішення суду.

19.05.2015 року до відділу надійшло клопотання УПФУ про звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», на який посилається субєкт звернення, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

А згідно до ст. 11 ч. 3 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведеного, слід дійти до висновку, що законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, яке є свідомим, і на момент звернення виконавця до суду повинен вже відбутись і бути об'єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Само по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Cуду не представлені докази того, що у боржника була реальна можливість сплатити заборгованість (наявність майна, грошових коштів тощо), однак боржник свідомо не виконує покладені на нього зобов'язання. Суду не представлено доказів того, що боржник не надав у строк, встановлений державним виконавцем відомості про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, не з'являвся без поважних причини за викликом державного виконавця тощо.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що обов'язок доказування в даній категорії справ лежить на державному виконавцеві, із матеріалів, представлених державним виконавцем суду не вбачається, що боржник свідомо вчинив дії, спрямовані на невиконання обов'язку сплатити заборгованість, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості.

Крім того, державний виконавець, вимагаючи тимчасово обмежити право боржника на виїзд за межі України, також не надав доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду.

Слід також зауважити, що обмеження громадянина у праві вільно пересуватись є одним з виняткових заходів, що може застосовуватись до боржників у порядку виконання судових рішень, й повинне відповідати розміру заборгованості.

Беручи до уваги наведене та ту обставину, що державним виконавцем не надані будь які об'єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом, що матеріали подання не містять достатньо даних про ухилення боржника від сплати заборгованості, в тому числі шляхом виїзду за кордон, державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження не виконані всі інші заходи примусового виконання рішення, що передбачені чинним законодавством, не наведено жодного доказу, що застосовувати до боржника в ході примусового виконання рішення всіх інших заходів примусового виконання вбачається неможливими, суд вважає, що викладені в поданні доводи ґрунтуються на припущенні, а тому подання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3