УХВАЛА

26 листопада 2015 року Справа № 561/854/15-ц

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

секретар Хвалько М.М.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 08 вересня 2011 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого він надав позичальникові ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 12000 доларів США, які остання зобовязалася повернути до 31 грудня 2014 року, про що надала розписку.

Своїх зобов`язань за вказаним договором відповідач належним чином не виконала, у вказаний строк суму позики не повернула. Просить стягнути з відповідача на його користь 265048 грн. 40 коп. позики, три проценти річних від суми невиконаного зобовязання, що становить 3577 грн. 31 коп. та судові витрати у справі.

У ході судового розгляду сторони, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, надали суду укладену та підписану ними мирову угоду, яку просили визнати.

За умовами цієї мирової угоди сторони, діючи свідомо, добровільно, за взаємною згодою, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, визначили, що позивач відмовляється від позовних вимог до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 08 вересня 2011 року в сумі 268625 грн. 71 коп., та за ним визнається право власності на земельні ділянки площею 1,5853 та 1,2333 га, що розташовані на території Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області та належать відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку Серії РВ № 062180, Серії РВ № 029467 від 08.10.2003 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив визнати мирову угоду на викладених у ній умовах, провадження у справі закрити.

Відповідач ОСОБА_2 проти визнання мирової угоди не заперечувала.

Сторони також вказали, що наслідки укладення мирової угоди, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України їм зрозумілі.

Разом з тим, заслухавши думку сторін, перевіривши умови угоди, суд вважає її такою, що не стосується предмета спору та суперечить закону.

Так, предметом судового розгляду є спір про стягнення коштів з відповідача на користь позивача за невиконаним зобовязанням за договором позики від 08 вересня 2011 року, а мирова угода стосується визнання права власності, тобто відчуження, земельних ділянок, належних відповідачу на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

За змістом вказаної статті процесуального закону мирова угода це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не повязані зі спірними правовідносинами.

Крім того, зазначена мирова угода суперечить вимогам закону, зокрема, положенням ст. 328 ЦК України, ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, п.п.»б» п. 15 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно до п.п. »б» п. 15 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власниками земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства.

З державних актів на право власності на земельну ділянку Серії РВ № 062180, Серії РВ № 029467 від 08.10.2003 року, виданих на імя відповідача ОСОБА_2 вбачається, що вона є власником земельних ділянок площею 1,5853 га та 1,2333 га, які розташовані на території Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області та їх цільове призначення ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

За наведених вище обставин надана сторонами мирова угода не стосується предмета спору, суперечить закону та не підлягає визнанню судом.

Керуючись ст. 175 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, п.п.»б» п. 15 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, оскільки її умови суперечать вимогам закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. М. Снітчук