Справа № 755/4180/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Бородіні А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків посилаючись на те, що наказом ДП «Укрмедпостач» МОЗ України від 03.09.2012 року №47-О ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм 1 класу автотранспортного засобу. Наказом від 16.04.2013 року № 11-адм за відповідачем закріплено службовий автомобіль НОМЕР_1. 13.03.2014 року проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, в результаті якої виявлено нестачу основних засобів балансовою вартістю 20995,54 грн. та 5834,97 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 9464 грн. 36 коп. та сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства Охорони Здоров`я України № 47-О від 03.09.2012 року ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм 1 класу автотранспортного засобу (а.с.5).

Наказом Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства Охорони Здоров`я України № 11-адм від 16.04.2013 року за ОСОБА_1 закріплено службовий автомобіль НОМЕР_1 та надано право керування (а.с.6-7).

Відповідно до наказу Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства Охорони Здоров`я України № 05-адм від 13.03.2014 року проведено інвентаризацію основних засобів та матеріальних цінностей, що закріплені за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 (а.с.8). За результатами інвентаризації виявлено: нестачу основних засобів балансовою вартістю 20995,54 грн. (порівняльна відомість результатів інвентаризації основних засобів), з яких автомобіль VW Passat - 20988,16 грн. та мобільний телефон Nokia 1650 - 7,38 грн.; нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 5834,97 грн. (акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей) (а.с.9-15).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Правові підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, визначені главою IX КЗпП України.

Так, ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 Кодексу законів про працю України, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ч.1 ст. 132 КЗпП України). Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ч. 2 ст. 132 КЗпП України).

Згідно зі ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

За правилами ст.132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗПП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а саме виходячи з виплати за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації).

З довідки ДП для постачання медичних установ «Укрмедпостач» МОЗ України вбачається, що середня заробітна плата, за останні два місяці, ОСОБА_1 становить 9464 грн. 36 коп. (а.с.19).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач подав письмову заяву, у якій повністю визнає позовні вимоги (а.с.64).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач визнав позов і, виходячи з доказів наданих позивачем, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ДП «Укрмедпостач» підлягає стягненню матеріальна шкода у межах середньомісячного заробітку - 9464 грн. 36 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачені в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 131, 132 КЗпП України, ст.ст. 10,11, 58, 60, 88,174 208, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року,суд, -

в и р і ш и в:

Позов Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України грошові кошти в розмірі 9464 грн. 36 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 9707 грн. 96 коп.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О. Яровенко