Номер провадження 2/570/723/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобовязання. Борг частково погашений, проте не в повному обсязі. Тому представник позивача звернувся до суду та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість, та судові витрати.

Представник позивача позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що ними не був пропущений строк звернення до суду, на чому наголошує відповідачка. У звязку з цим просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка не зявилася в судове засідання.

Представник відповідачки позов не визнала та подала до суду заяву про застосування наслідків пропуску процесуального строку для звернення до суду, у звязку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову. Додала, що як вбачається змісту позовної заяви позивача, заборгованість по кредитному договору у відповідачки виникла 01.06.2009 року. Через один рік - 01.06.2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру в АДРЕСА_1. Виконавчий напис було звернуто до виконання, реалізовано предмет іпотеки. 29.11.2011 року ПАТ «Кредобанк» та позивач у справі уклали договір факторингу, шляхом купівлі права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набула права грошової вимоги до боржника за Кредитним договором № 179-08 від 11.04.2008 року - ОСОБА_5 Згідно документів позовної заяви вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» не зверталася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, предмет іпотеки було реалізовано на користь ПАТ «Кредобанк», таким чином перебування виконавчого напису нотаріуса на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського нотаріального округу не могло жодним чином вплинути на перебіг строку позовної давності для ТОВ «Фінансва компанія «Приватні інвестиції». Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (стаття 267 Цивільного кодексу України). Також правова позиція Верховного Суду України по справі № 6-116 цс-13 від 6 листопада 2013 року говорить про те, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Оскільки порушення грошового зобов'язання відбулося ще у 2009 році, виконавчий напис нотаріуса було вчинено у 2010 році, а із позовом про стягнення боргу позивач звернувся лише у 2014 році сторона вважає, що позивачем було допущено порушення строку позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тобто строк позовної давності по зверненню до суду із даним позовом минув 01.06.2013 року. На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, ст. 72 Сімейного кодексу України просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.04.2008 року між ВАТ "Кредо Банк" та ОСОБА_5 (на даний час прізвище відповідачки ОСОБА_3) надалі за текстом - Відповідач, укладено кредитний договір № 179-08, надалі за текстом - Кредитний Договір, згідно п.1.1 якого, Банк зобовязувався надати у власність Позичальнику грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а Позичальник зобов'язувався повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно п.2.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит у сумі 99000,00 доларів США (дев'яносто дев'ять тисяч дол. США, 00 центів) на термін до 10.04.2018 року.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами починаючи з травня 2008 року по 825,00 доларів США (вісімсот двадцять п'ять дол. США, 00 центів) не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

ВАТ «Кредобанк» виконало перед Відповідачем свої зобов'язання згідно Кредитного договору у встановлені терміни та у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №160523 від 11.04.2008 року про видачу Відповідачу коштів у сумі 99 000,00 доларів США.

Відповідачкою порушено умови Кредитного договору - припинено своєчасно вносити платежі на погашення заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2009 року становила 828 450,57 грн. (вісімсот двадцять вісім тисяч чотириста п'ятдесят грн. 57 коп.).

18.05.2009 року Відповідачці було вручено претензію-вимогу про дострокове повернення кредиту, однак зі спливом встановленого Кредитним договором строку вказана вимога залишилася без задоволення, внаслідок чого 01.06.2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. було вчинено виконавчий напис нотаріуса №91 про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки №179-08/1, а саме трикімнатну квартиру за адресою: м. Рівне, проспект Миру, буд.21.

В процедурі виконавчого провадження №20212960, відкритого на підставі даного виконавчого напису нотаріуса у відділі ДВС Рівненського МУЮ, державною виконавчою службою було реалізоване заставне майно Відповідачки, кошти від реалізації майна у сумі 190 322,20 грн. (сто дев'яносто тисяч триста двадцять дві грн. 20 коп.) було утримано на користь ПАТ «Кредобанк». Постановою державного виконавця від 28.11.2013 року виконавчий напис нотаріуса №91 було повернуто Стягувачу.

29.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником ВАТ «Кредобанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» було укладено договір факторингу, шляхом купівлі права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (фактор) придбало у ПАТ «Кредобанк» (клієнт) право грошової вимоги до третьої особи (боржника) в тому числі і до боржника за Кредитним договором №179-08 від 11.04.2008 року ОСОБА_5

За ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України (ЦК України), за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

02.07.2014 року на адресу Відповідача було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

За ч.2 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Оскільки коштів, отриманих від реалізації заставного майна недостатньо для погашення вимог Позивача, а заборгованість Відповідача за Кредитним договором згідно уточнених позовних вимог становить 640 128 грн. (шістсот сорок тисяч сто двадцять вісім) грн. 37 коп., ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулося до суду щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідачки.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до розяснень, що містяться в пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (зі змінами та доповненнями), якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.

Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 526, 530, 611, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України, суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним.

Суд вважає, що позивачем не був пропущений процесуальний строк для звернення до суду з даним позовом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином в результаті неналежного виконання Відповідачем умов Кредитного договору, у Банку виникло право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. При цьому вибір способу (судовий чи позасудовий) звернення стягнення на предмет іпотеки, закон надає іпотекодержателю.

Одночасно стаття 36 Закону України «Про іпотеку» до позасудових способів звернення стягнення на іпотечне майно, відносить лише договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Так у зазначеній статті встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між: іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження є іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

· передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

· право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

·

Тобто, Законом України «Про іпотеку» не віднесено вчинення виконавчого напису нотаріуса до позасудових способів звернення стягнення на іпотечне майно, з чого слідує, що такий спосіб захисту свого права як вчинення виконавчого напису нотаріуса прирівнюється законодавцем до судового способу захисту. Також, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі написи нотаріусів відносяться до виконавчих документів та підлягають примусовому виконанню поряд з іншими рішеннями суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження» можна дійти висновку про те, що звернення Банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та пред'явлення вказаного напису до виконання за своєю правовою природою ототожнюється з пред'явленням відповідного позову до суду, що, в свою чергу, виходячи зі змісту ст. 264 ЦК України, призводить до переривання строку позовної давності. До такого ж правового висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 10.10.2007 року по справі №7/257-06.

Оскільки виконавчий документ був повернутий відділом ДВС Рівненського МУЮ без виконання 28.11.2013 року, то саме з цієї дати слід рахувати трирічний строк позовної давності. Тобто дана позовна заява була подана Позивачем в межах встановленого строку.

За таких умов суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в позові на підставі ст.267 ЦК України.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (мешканки АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 52-А, офіс 147; , Індифікаційний номер 95, номер свідоцтва платника ПДВ 200029756, п/р 883 у відділенні №5 м. Києва ЦФ ПАТ КРЕДОБАНК, МФО 325365) заборгованість за кредитним договором №179-08 від 11.04.2008 року у сумі 640 128 грн. (шістсот сорок тисяч сто двадцять вісім) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (мешканки АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 52-А, офіс 147; , Індифікаційний номер 95, номер свідоцтва платника ПДВ 200029756, п/р 883 у відділенні №5 м. Києва ЦФ ПАТ КРЕДОБАНК, МФО 325365) судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.