У Х В А Л А

2 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Рябий Павло Миколайович, про визнання права власності на спільне майно, розподіл спільного майна подружжя, визнання договору дарування будинковолодіння недійсним,

встановила:

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року позов задоволено частково.

Виділено ОСОБА_4 із спільного рухомого майна подружжя: диван та крісло вартістю 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 2 500 грн., стіл-тумбу під телевізор вартістю 150 грн., комп'ютерний стіл вартістю 350 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2 500 грн., а всього майна на загальну суму 8 500 грн.

Виділено ОСОБА_5 із спільного майна подружжя: два ліжка загальною вартістю 600 грн., стіл тумбу вартістю 200 грн., диван та крісло вартістю 3 000 грн., трюмо вартістю 250 грн., кухонний гарнітур вартістю 400 грн., кухонний стіл з чотирма табуретками вартістю 250 грн., шафу вартістю 200 грн., газову плиту вартістю 100 грн., газовий котел вартістю 2 500 грн., доріжку килимову - 2 шт. вартістю 200 грн., два килими вартістю 200 грн., супутникову антену вартістю 600 грн., а всього майна на суму 8 500 грн.

Визнано будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку з верандою, сараю та гаража спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано недійсним договір дарування цього будинковолодіння, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15 грудня 2012 року в його 1/2 частині, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, іншу частину будинковолодіння залишено за ОСОБА_6

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання спірного булинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору дарування житлового будинку в його 1/2 частині, визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинковолодіння та про залишення 1/2 частини будинковолодіння за ОСОБА_6 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. Змінено рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат. В решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року та залишити в силі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 60-63, 69 СК України, статей 203, 215, 216 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції відмовляючи у відкритті касаційного провадження виходив з того, що позивачем не доведено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 істотно збільшилось у своїй вартості саме внаслідок здійснення за період шлюбу покращень, проведення переобладнання та ремонтних робіт у будинковолодінні, а тому відсутні підстави для визнання такого майна спільною сумісною власністю, а також відсутні підстави для визнання договору дарування житлового будинку недійсним.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 3 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що суд першої інстанції, дійшов до вірного висновку про задоволення позову про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи за від 15 грудня 2011 року, що частка прибудови до квартири становить 59/100 частки квартири, а тому частка кожного з подружжя повинна становити 59/200 частини.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 12 лютого 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що визнаючи спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя суд першої інстанції правильно виходив з того, що дане нерухоме майно придбане сторонами у період шлюбу за взаємною згодою та спільні кошти, дійшли між собою усної згоди провести державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем. У свою чергу, внаслідок трудових та грошових затрат позивача по проведенню капітального ремонту зазначена квартира істотно збільшилась у своїй вартості, що дає підстави для визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя відповідно до положень статті 62 СК України.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 19 березня 2014 року суд касаційної інстанції, відхиляючи касаційну скаргу та залишаючи рішення апеляційного суду без змін, виходив із того, що з урахуванням виконаних сторонами ремонтних робіт та вартості використаних для цього матеріалів, унаслідок чого збільшилася вартість спірного будинку, за позивачем має бути визнано право власності на 1/5 частину жилого будинку.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Рябий Павло Миколайович, про визнання права власності на спільне майно, розподіл спільного майна подружжя, визнання договору дарування будинковолодіння недійсним про перегляд рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін