Справа № 725/2224/15-ц
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

06.05.2015 року.Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши заяву Приватного підприємства «Житлосервіс» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

При цьому, судовий наказ може ґрунтуватися лише на вимогах, які є безспірними, тобто такими, що не потребують перевірки їх обґрунтованості та з'ясування суттєвих обставин, які стосуються правовідносин сторін.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Крім того, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказового провадження» №14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Разом з тим, як вбачається із заяви про видачу судового наказу, а також доданого до неї розрахунку, заборгованість у ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 утворилась за період з 01.10.2010 року по 01.04.2015 року у розмірі 5 194 грн. 43 коп.

При цьому, згідно вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, враховуючи вищевказане, дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, а також приймаючи до уваги те, що вказана заборгованість виникла за період з 01.10.2010 року по 01.04.2015 року, суд вважає, що в даному випадку існує спір про право, оскільки згідно положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За таких обставин, суд вважає, що заявникові в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки в даному випадку вимога заявника про стягнення заборгованості за комунальні послуги не є безспірною і не може вирішуватися виданням судового наказу без встановлення обставин, що мають істотне значення, шляхом дослідження необхідних доказів з урахуванням відповідних пояснень сторін у справі на загальних підставах, тобто в позовному провадженні.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству «Житлосервіс» у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Роз'яснити право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 О. В.