Справа № 365/966/15-ц
Номер провадження: 2/365/437/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.12.2015 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 Держгеокадастру у Згурівському районі Київської області, Реєстраційна служба Згурівського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсними розпорядження та державного акта та визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

2 грудня 2015 року уповноважений представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 на праві власності згідно з Державним актом серії Р1 № 246382 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,820 га, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області та була передана позивачу відповідно до рішення Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області від 23.02.2001 № 70. При виготовлені Державного акту були допущені помилки щодо зазначення розміру цієї земельної ділянки та перетину її із суміжними земельними ділянками, тому позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації цієї земельної ділянки. Її право на земельну частку (пай) площею 2,94 в умовних кадастрових гектарах підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0291564, виданим на підставі рішення Згурівської РДА Київської області від 22.03.2000 № 108 та зареєстрованим 12.04.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). На підставі цього Сертифіката, якого вона здала до архіву земельного відділу, був виданий спірний державний акт, тому просить визнати недійсними спірне рішення від 23.02.2001 № 70 в частині затвердження технічної документації та передачі у приватну власність позивачу спірної земельної ділянки та Державний акт серії Р1 № 246382 та визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку пай серії КВ № 0291564. В разі задоволення позову просить не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, сторони та третя особа ОСОБА_3 Держгеокадастру направили суду заяви з клопотанням слухати справу за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, третя особа Реєстраційна служба про причини неявки суду не повідомила.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Згурівської районної державної адміністрації від 22.03.2000 № 108 ОСОБА_2 було видано сертифікат Серії КВ № 0291564 на право на земельну частку (пай) розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.43 - копія Сертифікату). Відповідно до списку власників земельних часток (паїв) значиться, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області на підставі Сертифікату Серії КВ № 0291564 площею 2,8199 га, код якої 0269.

Згідно з рішенням Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області 16 сесії 23 скликання від 23.02.2001 № 70 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї)» ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8199 га. Також цим рішенням було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на землю ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,8199 га. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано Державний акт серії Р1 № 246382 на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,820 га, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 292 від 10 квітня 2001 року (а.с. 26-40, 41 - копія технічної документацій, витяг з технічної документації). ОСОБА_3 Держземагенства у Згурівському районі Київської області відмовив позивачу у проведенні реєстрації спірної земельної ділянки площею 2,820 га, оскільки вона не відповідає наявній картографічній основі та частина земельної ділянки перетинається з присадибними ділянками (а.с.42 лист).

Судова практика виходить з того, що визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа не передбачено чинним законодавством при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-92цс13; від 23 жовтня 2013 р. у справі № 6-93цс13).

Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативними правовими актами.

Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У спорах, що повязані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач є законним власником спірної земельної ділянки. Проте спірне рішення прийнято з порушеннями, на підставі якого виготовлено спірний Державний акт. Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, яка регулювала порядок видачі державних актів на право приватної власності на землю, втратила чинність з 23.08.2013 року.

З метою відновлення порушеного права позивача вбачається визнати за нею право спірну земельну частку (пай). Іншого способу захисту порушених прав позивача, окрім обраного нею, натепер не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 152, 155 ЗК України, постановами Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13, від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-92цс13; від 23 жовтня 2013 р. у справі № 6-93цс13, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 Держгеокадастру у Згурівському районі Київської області, Реєстраційна служба Згурівського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсними розпорядження та державного акта та визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області від 23.02.2001 № 70 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї)» в частині затвердження технічної документації та передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код ділянки № 0269), площею 2,8199 га.

Визнати недійсним Державний акт Серії Р1 № 246382 на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,820 га, що виготовлений на імя ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 292 від 10 квітня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області, згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0291564.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО