Справа № 159/240/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Провадження № 22-ц/773/855/15 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Мудренко Л. І.,

при секретарі Концевич Я. О.,

з участю представника боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції звернувся в суд із зазначеним поданням. Покликався на ті обставини, що у провадженні відділу ДВС на виконанні знаходиться виконавчий лист виданий Ковельським міськрайонним судом 24 квітня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 43961 грн. 50 коп. боргу в користь ОСОБА_3 та 440 грн. судового збору, за яким 30 травня 2014 року відкрите виконавче провадження.

Оскільки ОСОБА_2, не зважаючи на вимоги державного виконавця, добровільно борг не повертає не з'являється в ДВС на його виклики, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, то суб'єкт звернення просив суд встановити щодо боржника ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду його за межі України на час виконання зобов'язання по сплаті боргу за виконавчим листом.

26 лютого 2015 року ухвалою Ковельського міськрайонного суду подання державного виконавця задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 просить її скасувати як незаконну, прийняту судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належного і повного з'ясування всіх обставин справи та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця ВДВС Ковельського МРУЮ суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 має невиконані боргові зобов'язання за рішенням суду та ухиляється від їх виконання, а тому є всі підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено підставу для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, якщо вони ухиляються від виконання зобов'язань, покладених на них судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Згідно зі статтею 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, а саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Ковельського МРУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий 24 квітня 2014 року Ковельським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 43961 грн. 50 коп. боргу та 440 грн. судового збору. Постановою державного виконавця від 30 травня 2014 року за даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику виконати рішення суду в добровільному порядку. Проте, боржником ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконане (а. с. 74-75).

З матеріалів справи також вбачається, що боржник ОСОБА_2 з часу відкриття виконавчого провадження сплатив 21 жовтня 2014 року лише незначну суму боргу в розмірі 2000 грн., двічі 15.09.2014 року та 12.11.2014 року викликався і не з'явився в ДВС для надання письмових пояснень щодо невиконання судового рішення, хоча письмово попереджався державним виконавцем про наслідки ухилення від виконання судового рішення. 12 листопада 2014 року боржник ОСОБА_2 був відсутній по місцю проживання, що не дало можливість державному виконавцю описати та арештувати майно з метою його подальшої реалізації для погашення боргу (а. с. 81, 84-87).

Наведені обставини, на думку колегії суддів, давали суду першої інстанції підстави вважати, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів.

Отже суд першої інстанції цілком правомірно і обґрунтовано задоволив подання державного виконавця, тимчасово обмежив боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду.

Оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає. Доводи ж апеляційної скарги боржника не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді