Справа № 433/2775/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

Головуючий суддя по справі ОСОБА_1

При секретарі Бєдусенко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, який в подальшому уточнили, в обґрунтування вимог зазначивши, що їм на праві спільної часткової власності з ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло належить квартира, яка знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, кв. 185.

18 вересня 2003 року ОСОБА_5 помер і вони, як спадкоємиці першої черги законом, прийняли спадщину у вигляді грошових вкладів, про що 25 лютого 2005 року державним нотаріусом Третьої луганської державної нотаріальної контори м. Луганська було відкрито спадкову справу та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте, вони не отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю 1/3 частку вказаної квартири і на цей час така можливість втрачена, по-перше, у зв'язку із тимчасовою втратою Україною контролю над територією міста Луганська, по-друге, у зв'язку із відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно, по-третє, у зв'язку із відсутністю у правовстановлюючому документі визначення розміру часток співвласників, в тому числі спадкодавця. Крім того, як їм стало відомо, відповідачка заявляє права на спадкове майно, посилаючись на укладенні між нею та спадкодавцем усного договору дарування.

Проте, позивачки вважають, що тільки у них є право претендувати на спадкове майно, бо вони є єдиними спадкоємицями за законом і вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачки просять визнати за кожною право власності в порядку спадкування по 1/6 часток спірної квартири та визначивши частки співвласників, визнати за кожною право власності на 1/3 частку спірної квартири за кожною.

В судове засідання позивачки та їх представник не з'явилися, в наданій суду заяві представник позивачів в повному обсязі підтримала заявлені уточнені позовні вимоги та просила судовий розгляд справи провести за відсутністю позивачів та їх представника.

В судове засідання відповідачка не з'явилася, в наданій суду заяві в повному обсязі визнала заявлені позовні вимоги та просила судовий розгляд справи провести без її присутності.

Суд, вивчивши заяви позивачів, відповідача, дослідивши та оцінивши надані письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Справа за загальними правилами визначення територіальної підсудності підсудна Жовтневому районному суду м. Луганська, тому згідно із ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08. 2014 року № 1632-VII та розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02.09.2014 року № 2710/38- 14, підсудна Троїцькому районному суду Луганської області.

Матеріалами справи встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, кв. 185 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 грудня 1998 року відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 4896 від 22.12.1998 р., на праві спільної власності в рівних частках належить ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 .

18 вересня 2003 року ОСОБА_5 помер, про що 19.09.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Луганськ видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 394825 .

Таким чином, правовідносини щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 регулювалися діючим на момент його смерті ОСОБА_6 Кодексом УРСР (в редакції 1963 р.), а відносини щодо прийняття спадщини, згідно із пунктом 5 Перехідних положень ОСОБА_6 кодексу України (2003 р.) положеннями книги шостої ОСОБА_6 кодексу України. З копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 473626, виданого 20.10.1979 року вбачається, що позивачка ОСОБА_2 була дружиною померлого ОСОБА_5 .

З копії Свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕД № 399865, виданого 02.02.1983 р. Палацем урочистих подій м. Ворошиловграда, вбачається, що позивачка ОСОБА_3 є донькою померлого.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (1963 р.) та статті 1261 ЦК України, позивачки є спадкоємицями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5.

З копії Дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.2005 р., виданим та зареєстрованим 24 червня 2005 року за № 1-358 державним нотаріусом Третьої луганської державної нотаріальної контори м. Луганська вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу і позивачки в рівних частках прийняли спадщину після його смерті .

Згідно із статтею 548 ОСОБА_6 кодексу УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Строк звернення спадкоємців для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно законодавством України не встановлений. Дослідивши копії Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку, що окрім зазначених в Свідоцтві про право на спадщину за законом, грошових вкладів, до складу спадщини увійшла належна спадкодавцю 1/3 частка спірної квартири з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 3 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 01 липня 2004 року N 1952-IV, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до пункту 5 статті 8 ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19 червня 1992 року, (в редакції 1998 р., яка діяла на момент приватизації), передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

З копії Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 грудня 1998 року відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народнихдепутатів на підставі розпорядження № 4896 від 22.12.1998 р. вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, кв. 185 на праві спільної власності в рівних частках належить ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3. Свідоцтво було зареєстровано відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів у реєстрову книгу за № 12/2340.

Таким чином, позивачкам та спадкодавцю спірна квартира належить на праві спільної

часткової власності, розмір частки кожного співвласника становить 1/3 і це право власності визнається на даний момент, бо було зареєстровано в порядку, встановленому діючим на момент приватизації законодавством.

Суд вважає загальновідомою ту обставину, що з квітня 2014 року Україною тимчасово втрачений контроль над територією міста Луганськ.

Згідно із Розпорядженням КМ України від 30.10.2014 року № 1053 р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція», місто Луганськ входить до складу територій, що тимчасово неконтрольовані Україною і де проводиться антитерористична операція.

Наказом № 953/5 від 17.06.2014 р. Міністерства юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2014 р. за № 640/25417, з 20.06.2014 року до закінчення антитерористичної операції на сході України тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру тощо.

З копії листа Управління юстиції в Луганській області від 27.03.2015 року № 4704/16/5 вбачається, що у спадкових справах, відкритих на території Луганська до початку АТО, видача свідоцтв про право на спадщину уповноваженими нотаріальними конторами України є неможливим. Враховуючи, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 була відкрита на території міста Луганська, звернення позивачок до суду із даним позовом є таким, що викликане об'єктивними перешкодами для отримання свідоцтва в загальному порядку.

У постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 р. у справі № 6- 12цс13 зроблено висновок: «Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі». Тобто, для визначення частки спадкодавця необхідно визначити частки всіх співвласників в спірному майні.

З копії технічного паспорту, виданого МКП БТІ міста Луганська, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, кв. 185 має загальну площу 38,7 кв.м. і складається з одної кімнати житловою площею 20,3 кв.м.

Відповідно до правил статті 60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 175 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності із положеннями статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом.

Згідно статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 12, 15, 16, 1261, Перехідними положеннями 10,11,60,61,79,175,207,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 18 вересня 2003 року, право власності на 1/6 частку квартири № 185, розташованої за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири № 185, розташованої за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18 вересня 2003 року, право власності на 1/6 частку квартири № 185, розташованої за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири № 185, розташованої за адресою м. Луганськ, вул. Ломоносова, б. 19 А, загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя