Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/1008/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.05.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожину В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ТОВ «Миколаївський центральний ринок» до ТОВ «Карлет», ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Анатолійович, ТОВ «Спакс», ОСОБА_3, Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

29. 01. 2015 представник ТОВ «Миколаївський центральний ринок» звернувся до суду з позовом до ТОВ «Карлет», ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Анатолійович, ТОВ «Спакс», ОСОБА_3, Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання недійсними укладених 03. 10. 2014 між ТОВ «Карлет» та ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, що за адресами: АДРЕСА_1, посилаючись на загальні підстави недійсності правочинів, а також вказував, що реєстрацію прав власності на нерухоме майно за КП «Центральний ринок» було проведено під час дії заборони суду за ухвалою Господарського суду Миколаївської області № 915/767/13 від 24. 04. 2013.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові, підтвердив, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Карлет», представники третіх осіб - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Анатолійович, ТОВ «Спакс» проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, у задоволенні позовних вимог просили відмовити

Відповідач ОСОБА_1 та представник Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції до судового засідання не з'явилися суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позову заперечували, у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася завчасно належним чином. Справу відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України розглянуто за відсутності вказаної особи.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03. 10. 2014 Товариство з обмеженою відповідальність «Карлет», в особі директора товариства Ферлія Анатолія Анатолійовича, відомості щодо якого внесені до Єдиного «державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців», як директора товариства та підписанта договорів без обмежень щодо суми правочину, уклало з покупцем - ОСОБА_1, від імені якої діяв її батько ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30. 04. 2013 за № 648, засвідчені приватним нотаріусом Стадниченко Сергієм Анатолійовичем договори купівлі продажу: нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2, договір зареєстровано в реєстрі за №609; нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_3, договір зареєстровано в реєстрі за №610; нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_4, договір зареєстровано в реєстрі за № 611; нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_5, договір зареєстровано в реєстрі за № 612; нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_6, договір зареєстровано в реєстрі за №613; нежитлового об'єкту за адресою АДРЕСА_7, договір зареєстровано в реєстрі за №614; нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_8, договір зареєстровано в реєстрі за №615; нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_9, договір зареєстровано в реєстрі за №616; нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_10, договір зареєстровано в реєстрі за №617; нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_11, договір зареєстровано в реєстрі за № 618.

На момент вчинення правочину, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карлет» (продавець за оспорюваними договорами) було власником нежитлових приміщень і будівель: за літ. У-2, площею 2352,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02. 10. 2014, бланк серія САК № 425044, що засвідчується Витягом з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності», індексний номер І 559040 від 02. 10. 2014; за літ. У-2, площею 2515,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 Свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 02. 10. 2014, бланк серія САК № 425043, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27559580 від 02.10.2014р.; за літ. 3-1, площею 262,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_4, Свідоцтво про право власності НОМЕР_6 від 01. 10. 2014, бланк серія САК № 424664, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27543734 від 01. 10. 2014; за літ. М-1, площею 269,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_12 Свідоцтво про право власності НОМЕР_8 від 01. 10. 2014, бланк серія САК № 424661, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27535523 від 01. 10. 2014; за літ. Р-1, площею 137,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_13, Свідоцтво про право власності НОМЕР_10 від 01. 10. 2014, бланк серія САК №424660, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27528708 від 01. 10. 2014; нежитловий об'єкт, що складається з: літ. К-1; площею 258,8 кв.м.; літ. Г-1, площею 34.1 кв.м.; навіс літ. Н; модуль «Кисловодськ» літ. Я1; сарай літ. С; кіоск літ. Е; вбиральня літ. Т; кіоск металевий №158-158, 161, 155; споруди; огорожі; відкрита стійка, за адресою АДРЕСА_7, Свідоцтво про право власності НОМЕР_11 від 0ІД0.2014р., бланк серія САК №424688, Витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27533419 від 01. 10. 2014; нежитлової будівлі за літ. П-1, площею 246,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_8, Свідоцтво про право власності НОМЕР_12 від 01. 10. 2014, бланк серія САК № 424667, витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27526794 від 01. 10. 2014; за літ. А-2, площею 1644,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_9, Свідоцтво про право власності НОМЕР_13 від 01.10.2014р., бланк серія САК №424662, Витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27537990 від 01. 10. 2014; за літ. А-2, площею 1586,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_10, свідоцтво про право власності НОМЕР_14 від 02.10.2014р., бланк серія САК №424666, Витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27560186 від 02. 10. 2014; за літ. А-2, площею 1630,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_11, свідоцтво про право власності НОМЕР_15 від 01.10.2014р., бланк серія САК №424665, Витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» індексний номер 27546469 від 01. 10. 2014;

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Звертаючись до суду з позовом про визнання вказаних правочинів недійсними позивач посилається на загальні підстави недійсності правочинів.

Відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 с. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин с недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», - правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, визнання правочину недійсним можливе лише з підстав, передбачених Цивільним кодексом України.

У п. 7 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Умови договору відповідачем були виконані в повному обсязі. Договір укладено в належній формі.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», - правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, визнання правочину недійсним можливе лише з підстав, передбачених Цивільним кодексом України.

Посвідчення договорів купівлі-продажу, укладених між ТОВ «Карлет» та ОСОБА_1 відбувалося відповідно до Закону України «Про нотаріат», Цивільного кодексу України та інших нормативних актів України, відповідно до яких, нотаріусом було встановлено осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії, обсяг цивільної дієздатності та повноваження ОСОБА_1, представником якої був ОСОБА_5, який діяв за довіреністю посвідченою Йосипенко В.В., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області 30. 04. 2013 за реєстровим № 648. Довіреність була перевірена за даними Єдиного реєстру довіреностей та за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. Було перевірено обсяг цивільної правоздатності та дієздатність ТОВ «Карлет», в особі директора Ферлія А.А. Були встановлені наміри сторін, щодо вчинення правочинів, щодо купівлі-продажу нерухомого майна.

ТОВ «Карлет», в особі директора Ферлія А.А. було надано нотаріусу правовстановлюючі документи на майно, яке було предметом договорів, що оспарюються, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на майно, що відчужувалося, та відомості і документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. З яких вбачалося, що власником нежитлових приміщень і будівель є ТОВ «Карлет».

Договори купівлі-продажу, що оспорюються, були посвідчені відповідно до чинного законодавства України, право власності ОСОБА_1 на придбані нежитлові приміщення і будівлі виникло з моменту державної реєстрації нотаріусом цього права, згідно зі ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яка є обов'язковою.

Таким чином, подані документи, для вчинення нотаріальних дій, відповідали вимогам Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та іншими нормативними актами, якими нотаріус керується під час посвідчення правочинів про відчуження майна. При підготовці до посвідчення оспорюваних договорів, нотаріусом було дотримано вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме перевірено відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Було проведено перевірку на відсутність податкової застави.

Приписами ст. ст. 331, 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Як на окрему підставу недійсності оспорюваний правочинів позивач посилається на те, що КП «Центральний ринок» зареєструвало право власності на нерухоме майно під час дії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24. 04. 2013 у справі № 915/767/13 про заборону реєстраційній службі ММУЮ вчиняти дії пов'язані з державною реєстрацією нерухомого майна за адресою АДРЕСА_14 та АДРЕСА_15. Крім того, позивач посилається на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 13. 05. 2013 у справі № 915/767/13 про накладання арешту на дане нерухоме майно.

Разом з тим, під час здійснення державної реєстрації прав власності за КП «Центральний ринок», що відбулось 26. 04. 2013, державним реєстратором було сформовано відомості № 2974215 від 26. 04. 2013, № 2974812 від 26. 04. 2013, пошук заяв № 2973970 від 26. 04. 2013. У даних відомостях відсутня інформація про реєстрацію заборони суду про вчинення реєстраційних дій (зокрема, й ухвала Господарського суду Миколаївської області №915/767/13 від 24. 04. 2013 про заборону реєстраційній службі ММУЮ вчиняти дії пов'язані з державною реєстрацією нерухомого майна за адресою АДРЕСА_14 та АДРЕСА_15, на яку посилається позивач), а також відсутні відомості про зареєстровані обтяження та права.

Дані відомості державний реєстратор формує згідно наказу Мінюсту № 1844/5. Відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи.

У вказаних відомостях була відсутня інформація про реєстрацію заборони суду про вчинення реєстраційних дій (ухвала Господарського суду Миколаївської області № 915/767/13 від 24. 04. 2013), а також відсутні відомості про зареєстровані обтяження та права.

Інформація була відсутня щодо наявності вказаного обтяження оскільки ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/767/13 від 24. 04. 2013 було пред'явлено до виконання та вона надійшла до реєстраційної служби поштовим зв'язком з повідомленням про вручення 30. 04. 2013 о 14:40. Дана ухвала була виконана 30. 04. 2013, про що свідчать записи у Державному реєстрі від 08. 05. 2013, тобто за спливом 4 днів після проведення державної реєстрації.

Таким чином, на момент здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно за КП «Центральний ринок» була відсутня будь - яка реєстрація рішень (Ухвал) судів та наявність записів про заборону вчинення реєстраційних дій.

Сама по собі наявність ухвали про заборону вчиняти реєстраційні дії, не доведеної у спосіб, передбачейий законом до осіб, яких вона стосується, не може слугувати підставою для визнання їх дій неправомірними.

Більше за те, вказані Ухвали про забезпечення позову від 24. 04. 2013 та від 13. 05. 2013 були скасована постановами Одеського апеляційного господарського суду від 01. 08. 2013 у справі № 915/767/13 як незаконні.

Отже, при проведені реєстрації прав власності на нерухоме майно за КП «Центральний ринок» у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації, тому вона була проведена у встановленому порядку.

Тобто, посилання позивача на реєстрацію прав власності на нерухоме майно за КП «Центральний ринок» під час дії заборони суду є безпідставним та необгрунтованим.

Таким чином, враховуючи, що продавець на момент вчинення правочину був власником нерухомого, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку та не скасовано судом в подальшому, зміст правочинів повністю відповідає закону та іншим нормативним актам України, підписаний особами у межах їх повноважень та з наявним обсягом цивільної дієздатності, без будь-якого тиску на учасників правочину щодо вільного волевиявлення, з дотриманням передбаченої законом нотаріальної форми правочину - підстави, з яким закон пов'язує можливість визнання договорів недійсними - відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні можливості сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги зазначене, за вказаних фактів та положень закону не вбачається підстав для визнання недійсними укладених 03. 10. 2014 між ТОВ «Карлет» та ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, що за адресами: АДРЕСА_1 недійсним з підстав на яких наполягає позивач.

Суд, враховуючи вище викладене, дійшов до висновку, що за наведених підстав та обставин позов задоволенню не підлягає, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Миколаївський центральний ринок» до ТОВ «Карлет», ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Анатолійович, ТОВ «Спакс», ОСОБА_3, Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, встановленному ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська