Справа № 309/6055/15-ц
Провадження № 2/309/1984/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

при секретарі судового засідання Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, Хустська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, що розташований за адресою смт. Вишково вул. Веленце № 145, Хустського району, Закарпатської області в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що батьки позивачки ОСОБА_5 (1950 р.н) та ОСОБА_3 ( 1955 р.н.) уклали шлюб 06.03.1975 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 327633 від 06.03.1975 року.

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради народних депутатів від 10.12.1986 року № 347 ОСОБА_5 надано дозвіл на забудову земельної ділянки № 145 по вул. Леніна в смт. Вишково, Хустського району. В 1986 році ОСОБА_5 отримав будівельний паспорт, розпочав та завершив будівництво одноповерхового будинку на підставі всіх дозвільних документів, які регулювали дані відносини станом на 1986-1987 роки. В подальшому на підставі рішення органу місцевого самоврядування, назва вулиці була змінена з «Леніна» на «Веленце».

Ршенням 4-ї сесії 24 скликання Вишківської селищної ради від 28.12.2002 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в смт. Вишково вул. Веление № 145 Хустського району. На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 виготовив на своє ім'я державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 19399 від 26.06.2003 року.

В 2007 році позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила дівоче прізвище з «Добош» на «Шепелева». Відповідно ОСОБА_8 одружилась з ОСОБА_9 в 1995 році та змінила прізвище на «Куричка».

В 09.12.2010 року помер батько позивачки ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 111981 від 10.12.2010 року. Заповіту він не складав.

До дня смерті, в будинку були зареєстровані та проживали мати позивачки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, сестра ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивачка. Старша сестра - ОСОБА_10 в спадковому майні на момент відкриття спадщини не проживала, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала і не претендує на вказане майно.

На даний час відповідачка ОСОБА_4 проживає окремо, між сестрами не існує спору щодо спадкового мана і за спільною згодою було вирішено, що позивачка прийме спадщину після смерті батька.

Оскільки у встановлений законом строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, він був продовжений їй на підставі судового рішення.

01.12.2015 року позивачкою отримано свідоцтво про право па спадщину за законом на майно ОСОБА_5. Спадщина на яке видано свідоцтво складається із земельної ділянки площею 0,0704 га. що розташована у смт. Вишково по вул. Веленце № 145, Хустського району, Закарпатської області.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на будинок, оскільки на нього були відсутні правовстановлюючі документи.

Відсутність правовстановлюючого документу на будинок у вигляді свідоцтва про право власності на житло пояснюється тим, що після завершення будівництва, власники не виготовляли правовстановлюючі документи, оскільки на той час на території України діяв цивільний кодекс Української СРСР, який визначав, що в особистій власності громадян може бути житловий будинок, при цьому наявність такого права не пов'язувалась з його обов'язковою державною реєстрацією.

Право власності на будинок посвідчувалось будівельним паспортом та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української PCP при наявності рішення про виділення земельної ділянки під забудову.

На даний час позивачка фактично володіє зазначеним нерухомим майном але відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє позивачку права на прийняття спадщини у встановленому законом порядку і тому вона змушений звернутися до суду.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили.

Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_10 в судове подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив.

Третя особа державний нотаріус Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_11 в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

В ході розгляду справи встановлено, що після смерті ОСОБА_5, залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок, що розташований за адресою смт. Вишково вул. Веленце № 145, Хустського району, Закарпатської області. Реалізувати своє спадкове право позивачка ОСОБА_1 не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно вимог ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 10.60,61,197,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.392, 1223, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканкою смт. Вишково вул. Веленце № 145, Хустського району, Закарпатської області право власності на спадковий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Вишково вул. Веленце № 145, Хустського району, Закарпатської області в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, який помер 09.12.2010 року.

Дане рішення є підставою для здійснення реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований в смт. Вишково вул. Веленце № 145, Хустського району, Закарпатської області за ОСОБА_1 та здійснення відповідних записів, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно і здійснення реєстрації права власності.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_12

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_12