У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., з участю представника позивачів адвоката Шмайхеля А.К., відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 адвоката Шмайхеля Анатолія Казмировича на рішення Рівненського районного суду від 02 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки, на яких вони розташовані,

В С Т А Н О В И Л А :

22 липня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися в Рівненський районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в обґрунтування якого вказували, що вони є власниками по 5/12 частки житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 Рівненського району Рівненської області. Співвласниками житлового будинку та земельної ділянки є відповідачі, які мають у власності по 1/12 частки даного будинковолодіння.

Зазначали, що вони запропонували відповідачам виплатити грошову вартість їх часток у житловому будинку, оскільки дані частки є незначними і не можуть бути виділені в натурі.

Крім того, вказували, що відповідачі мають у власності інші житлові приміщення, а тому не мають потреби в житлі.

Проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від запропонованої пропозиції.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1100/2015 Головуючий у 1 інстанції : Красовський О.О.

Доповідач : Григоренко М.П.

Згідно висновку КП „РОБТІ" станом на 31.10.2013 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями становила 97900 грн., тому вартість належної кожному з відповідачів частки становить 8158,33 грн.

Розмір земельної ділянки, на якій розміщене спірне будинковолодіння, становить 0,2316 га., таким чином 1/12 часток вказаної ділянки становить 0,0193 га. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.10.2013 року № 03-04/5145 вартість вказаної земельної ділянки становить 89139,78 грн., тому вартість належної кожному з відповідачів частки становить 7428,32 грн.

Із цих підстав просили позбавити відповідачів права власності на відповідну частку в нерухомому майні, визнати за позивачами право власності на вказане майно та присудити відповідачам грошову компенсацію за вищевказане нерухоме майно.

Рішенням Рівненського районного суду від 02 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки, на яких вони розташовані - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_5 та представник ОСОБА_6 адвокат Шмайхель А.К. покликаються на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказують, що відповідачі неправдиво стверджують, що не мають іншого житла, крім часток у спірному будинку, оскільки ОСОБА_2 є співвласником квартири в м. Рівне, а ОСОБА_3 продав належний йому будинок у цьому ж селі, чим створив штучні умови, за яких на даний час немає іншого власного житла, крім незначної частки у спірному житловому будинку.

Крім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснювала, що ОСОБА_3 відчужив належний йому будинок її зятю, в якому вона зареєструвала своє місце проживання.

Зазначають, що їхній представник в судовому засіданні повідомляв, що позивачі пропонують відповідачам укласти мирову угоду щодо надання права ОСОБА_3 довічно проживати у спірному будинку, проте останній не погодився на такі умови.

Крім того, відповідачі не надали доказів того, що ОСОБА_3 потребує постійного догляду.

Також вказують, що грошову суму необхідну для компенсації відповідачам вартості їх часток у спірному майні позивачі внесли на депозитний рахунок суду.

Із цих підстав просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачі вказують, що оскаржуване рішення вважають законним та обґрунтованим, тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивачів адвокат Шмайхель А.К. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідачі та представника відповідача ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив із того, що хоча частки відповідачів у спірному майні дійсно є незначні та не можуть бути виділені в натурі, але припинення права власності останніх на ці їхніх частки може завдати істотної шкоди їх інтересам, оскільки один із них є інвалідом, який не має іншого житла, а другий здійснює за ним догляд.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення, оскільки фактичні обставини справи дійсно свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 дійсно є особою, яка не має іншого житла та потребує стороннього догляду, а ОСОБА_2 дійсно здійснює догляд за останнім.

Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що застосування положень вищевказаної статті можливо лише за наявності всіх чотирьох вищевказаних умов одночасно.

Те, що ОСОБА_2 має інше житло на праві приватної власності, також не дає підстав для задоволення заявленого позову, навіть з огляду на те, що позивачі пропонують останній компенсацію за її частку виходячи із інвентаризаційної вартості спірного нерухомого майна, а не його ринкової вартості, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства, щодо справедливості та розумності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Рівненського районного суду від 02 квітня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 адвоката Шмайхеля Анатолія Казмировича відхилити.

Рішення Рівненського районного суду від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.