АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М.,Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2011 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося, причинами розпаду сім'ї стали ті обставини, що в них виникли різні погляди на подальше сумісне життя, ведення домашнього господарства. Окрім того, позивач зазначив, що певний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведеться, сімейні стосунки втрачені. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливі, на час звернення до суду шлюб носить формальний характер, порушує права позивача та інтереси, в зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати.

У судовому засіданні суду першої інстанції 14 квітня 2015 року відповідач, перед початком розгляду справи по суті, просила суд надати час на примирення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року зупинено провадження у зазначеній справі по справі на два місяці, тобто до 14 червня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року провадження у зазначеній справі відновлено, та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року № 01-24-793 у зв'язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_4 проведено потворний автоматичний розподіл справи за результатами якого, справа за зазначеним позовом передана до розгляду судді Маліновській В.М., яка своєю ухвалою призначила вказану справу до розгляду в судовому засіданні на 21 серпня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 жовтня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1452.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено «ОСОБА_1», а прізвище відповідача - «ОСОБА_1».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому зазначає, що судом не враховано, що сімейне законодавство не передбачає можливостей розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх.

У судове засідання сторони не з'явились.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 25 жовтня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що 25 жовтня 2011 року складено відповідний актовий запис № 1452 та видано свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "ОСОБА_1", дружини "ОСОБА_1".

Позивач не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Так, зокрема в час наданий судом для примирення сторін, як і протягом всього часу слухання справи в суді, позивач не подав заяви про залишення позову без розгляду чи відмови від позову, а навпаки у червні 2015 року уповноважив представляти його інтереси представника.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім‛ї є неможливим і суперечить інтересам позивача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів,колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що сімейне законодавство не передбачає можливостей розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Надана позивачем довіреність від 18 червня 2015 року зазначених обмежень не містить.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм щодо обмежень права на представництво інтересів позивача в суді під час розгляду позову про розірвання шлюбу, а особиста участь особи вимагається при реєстрації розірвання шлюбу у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 115 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка. Сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду в оскаржуваному рішенні, оскільки в час наданий судом для примирення сторін, як і протягом всього часу слухання справи в суді, позивач не подав заяви про залишення позову без розгляду чи відмови від позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308,313,315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді