Справа № 127/6875/15-ц
Провадження № 2/127/2999/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Овсюк Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що 23 листопада 1991 року між сторонами було укладено та зареєстрований міським відділом ЗАГСу.м. Вінниці шлюб, про що 23.11.1991 року у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було вчинено запис № 3313. Життя спільне у них не склалося, їх шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі, ОСОБА_2 вступив до Об'єднаного Житлового-будівельного кооперативу Житлово-будівельного кооперативу №83, 13 листопада 1995 року отримав ордер № 165 на заселення сім'ї із трьох чоловік, у двокімнатну квартиру № 151, площею 29,21 кв.м., що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова, у будинку 103-А, на восьмому поверсі. Ордер виданий на підставі рішення загальних зборів членів житлово - будівельного кооперативу від 18.07.1995 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 02.10.1995 року № 665. До складу сім'ї, які відповідно до вищевказаного ордеру мають право на заселення у квартиру № 151, що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова, у будинку 103-А, увійшли ОСОБА_2, член кооперативу, на ім'я якого було видано даний ордер, ОСОБА_1 - дружина та ОСОБА_3 син. Як вбачається з довідки № 3271 від 18.08.2014 року, виданої ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_2 дійсно являється членом житлово-будівельного кооперативу та повністю вніс пайовий внесок за двокімнатну квартиру № 151, площею 29,21 кв.м, що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова, у будинку 103-А, про що свідчить довідка №3271 від 18.08.2014 рожу, видана ТОВ «ЖЕО». Пайові внески за кооперативну квартиру сплачувалися з 1992 року, залишок погашався рівними частинами до 1995 року. Пайові внески сплачувалися ОСОБА_2, в період шлюбу, за рахунок коштів подружжя, а тому на момент остаточної сплати внесків у 1995 році квартира перейшла у власність, як спільне майно подружжя. Після повної сплати вартості квартири у 1995 році і до теперішнього часу, сторони, як подружжя, не зверталися до відповідних органів і не отримували правовстановлюючі документи на квартиру. Після повної сплати вартості квартири у 1995 році та до цього часу вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Тобто, позивачу та відповідачу відповідно до норм чинного законодавства після повної сплати пайових внесків належить на праві власності по 1/2 частині спірного нерухомого майна. Тому, на думку позивача, зазначені пайові внески є спільною сумісною власністю подружжя, яку ОСОБА_1 просить розділити та визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири № 151, площею 29,21 кв.м., що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова у будинку 103-А, на восьмому поверсі. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Зустрічний позов мотивований тим, що під час перебування ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_1 він став членом Об'єднаного житлового - будівельного кооперативу, створеного при управлінні міського господарства Вінницької міської ради народних депутатів з метою отримання житлового помешкання. 13.11.1995 року на нього разом із членами його сім»ї було оформлено та видано ордер № 165 для заселення у новозбудоване житло - двокімнатну квартиру № 151 у будинку № 103 а по вулиці Пирогова у місті Вінниці. На підставі зазначеного ордеру № 165 сторони реалізували своє право і заселились до квартири. Протягом 1992 р.-1995 рр. ОСОБА_2 сплачував всі передбачені пайові внески кооперативу які сплачувались ним особисто, а тому він просить суд визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину жилої двокімнатної квартири № 151, загальною площею 29, 21 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Вінниця, вулиця Пирогова, будинок № 103 А.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_4 первинну позовну заяву підтримала, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд її задоволити. Зустрічну позовну заяву визнали та не заперечували проти її задоволення

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги первинного позову визнав та не заперечував проти їх задоволення. Зустрічну позовну заяву підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в ній та просив суд зустрічний позов задоволити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, суд, вирішив справу розглянути у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб від 23.11.1991 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Трембіцька) ОСОБА_5 було зареєстровано 23.11.1991 року, актовий запис № 3313.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Трембіцька) ОСОБА_5 було розірвано. Дане рішення набуло законної сили.

За час перебування у шлюбі, ОСОБА_2 вступив до Об'єднаного Житлового-будівельного кооперативу Житлово-будівельного кооперативу №83, 13 листопада 1995 року отримав ордер № 165 на заселення сім'ї із трьох чоловік, а саме ОСОБА_2 - член кооперативу, його дружина - ОСОБА_1 та син ОСОБА_3, у двокімнатну квартиру № 151, площею 29,21 кв.м., що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова, у будинку 103-А, на восьмому поверсі.

Ордер виданий на підставі рішення загальних зборів членів житлово - будівельного кооперативу від 18.07.1995 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 02.10.1995 року № 665.

Як вбачається з довідки № 3271 від 18.08.2014 року, виданої ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_2 дійсно являється членом житлово-будівельного кооперативу та повністю вніс пайовий внесок за двокімнатну квартиру № 151, площею 29,21 кв.м, що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова, у будинку 103-А.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 60 ч. 2 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 ч.1 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.

Згідно ст. 372 ч. 3 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положень ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно положень ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов висновку, що позов є обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню оскільки спірне майно сторонами було придбано в період шлюбу, тому воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя та ділиться між ними в натурі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 69, 70 71 СК України , ст.ст. 60, 84, 88, 96, 208, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Первинний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири № 151, площею 29,21 кв.м., що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова у будинку 103-А.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири № 151, площею 29,21 кв.м., що розташована у місті Вінниця, по вулиці Пирогова у будинку 103-А.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення не була подана заява апеляційна скарга.

Суддя: