Категорія 49Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого : Чорного В.І.

суддів : Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі : Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 12.08.2011 року, оскільки сімейні стосунки не склалися, у них різні погляди на сімейне життя, у позивача завязалися стосунки з іншою жінкою, подружні відносини припинені. У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо виховання і утримання якої сторони дійшли домовленості. Посилаючись на те, що збереження сімї між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний запис за № 1908. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про його скасування, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сімя сторін фактично розпалася, існує лише формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитеме інтересам позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-АМ № 168291, актовий запис № 1908

(а.с. 3), від якого мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Протягом шести місяців як подружжя сторони не проживають, шлюбних стосунків не підтримують. На даний час у позивача завязалися стосунки з іншою жінкою, він наполягає на розірванні шлюбу, збереження сімї вважає недоцільним, що буде суперечити його інтересам та інтересам сімї в цілому.

Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України).

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України та розяснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Окрім того, слід зазначити, що апеляційним судом сторонам було надано термін на примирення, однак воно не відбулося, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу.

Враховуючи, що сім'я є добровільним союзом двох людей, заперечення відповідачки проти розірвання шлюбу вказують лише на її бажання зберегти сім'ю, однак не дають підстав для її збереження. Сторони тривалий час спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують, позивач перебувати у шлюбі з відповідачем не бажає, шлюб існує формально і позивач не має наміру продовжувати спільне життя з відповідачкою.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обгрунтовано дійшов висновку про те, що сімя розпалася, шлюб існує формально, позивач не має будь-якого наміру продовжувати спільне життя з відповідачкою.

Таким чином, розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_5

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

З оригіналом вірно: