АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 177/2044/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1138/К/15 Строгова Г.Г.
Категорія - 57 ( І ) Доповідач Грищенко Н.М.
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А.,Чорнобука В.І.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, Приватного Підприємства «Нива-В.Ш.»,ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання аукціону ( прилюдних торгів) недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» ( надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із позовом до Відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області ( надалі - Криворізький ДВС), Приватного Підприємства «Нива-В.Ш.»,ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання аукціону ( прилюдних торгів) недійсним.

В обґрунтування скарги зазначив, що 17.05.2012 року державним виконавцем Криворізького ДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у сумі 125 624,06 грн., на підставі виконавчого листа №2-434/11/0408 від 20.09.2011 року.

07.10.2012 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника ОСОБА_4, а саме - автомобіля Шкода Октавія, 2007 року випуску. Вказаний автомобіль було передано державним виконавцем на реалізацію до ПП «Нива-В.Ш.».

Представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Нікітським Р.А. 15.05.2014 року до Криворізького ДВС подано заяву під №547 датовану 14.05.2013 р. про повернення виконавчого документу згідно ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до листа ДВС Криворізького РУЮ №0314/7139 від 16.05.2014 року заява про повернення виконавчого документу не була прийнята.

Посилаючись на те, що представник банку Нікітський Р.А. мав необхідні повноваження для подання до відділу ДВС заяви про повернення виконавчого документа, вважає, що державним виконавцем порушено вимоги п. 1. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Всупереч заяві заставлений автомобіль було реалізовано на аукціоні 16.05.2014 року

З цих підстав позивач просить суд визнати недійсним аукціон (прилюдні торги), який був проведений ПП «Нива - В.Ш.» з продажу автомобіля Шкода Октавія, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4, переможцем якого визнаний ОСОБА_3, та визнати недійсним протокол №0414183-1 від 16.05.2014 року по проведенню аукціону з реалізації автомобіля.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Вважає, що судом не враховано преюдиціальність рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2014 року, яким визнана неправомірною бездіяльність державного виконавця, що є безперечною підставою для задоволення позову.

Судом не взято до уваги, що якщо б за заявою стягувача виконавчий документ було повернуто, аукціон не відбувся, тому правочин купівлі- продажу суперечить ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача ОСОБА_8 та третьої особи - ОСОБА_9 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.05.2012 року державним виконавцем Криворізького ДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у сумі 125 624,06 грн. на підставі виконавчого листа №2-434/11/0408 від 20.09.2011 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу (а.с. 5).

15.05.2014 року представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Нікітським Р.А. направлено до Криворізького ДВС заяву про повернення виконавчого документу згідно ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 6),

Як убачається з листа ВДВС Криворізького РУЮ №0314/7139 від 16.05.2014 року заява про повернення виконавчого документу не була прийнята. (а.с. 8).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.09.2014 року, залишеною без змін апеляційним судом Дніпропетровської області від 23.12.2014 року, частково задоволено скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», визнано незаконною бездіяльність державного виконавця щодо неповернення виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» 125 624,06 грн. ( а.с.79-80).

16 травня 2014 року ПП «Нива-В.Ш.» проведено аукціон з реалізації арештованого майна автомобіля марки Шкода Октавія, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4. Переможцем аукціону визнаний ОСОБА_3, що вбачається з протоколу № 0414183-1. (а.с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив з того, що визнання неправомірними дії державного виконавця по відмові в поверненні виконавчого документа, не може бути підставою для визнання недійсним аукціону по проведенню прилюдних торгів з продажу заставного майна.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу рухомого майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення до покупця - учасника аукціону, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, складання за результатами їх проведення акта про проведення аукціону, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру аукціону (публічних торгах).

Відчуження майна з аукціонів відноситься до угод купівлі-продажу, а така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, що передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами аукціону правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами аукціону, то підставами для визнання аукціону недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Порядком реалізації арештованого майна.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України позивачем зазначено недодержання державним виконавцем ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закон № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Разом із тим аналіз положень Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів,, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Дана правова позиція узгоджується із висновком викладеним у Постанові Верхового Суду України від 24 жовтня 2012 року ( справа 6-116/цс12).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення державним виконавцем ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та преюдиціальність судового рішення, яким визнано дій державного виконавця неправомірними в частині не повернення виконавчого документа стягувачу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці дії ( бездіяльність) державного виконавця не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: