Справа № 454/2441/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району Львівської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності з наступних підстав: 17.02.1999 року відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-СГ №121322 померла її бабця (матір її матері) ОСОБА_3. Факт родинних відносин підтверджується: свідоцтвом про народження від 15.07.1969 серія I-АГ №1125916, свідоцтвом про одруження від 03.06.1978р.серія І-СГ №366897, свідоцтвом про шлюб №1 від 29.01.1947р., евакуаційним листом від 20.04.1946р.

Після смерті бабці відкрилась спадщина на належне її на праві приватної власності майно, а саме земельна ділянка що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, загальною площею 1,9148 га, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту про право приватної власності на землю IV-ЛВ №050022 від 30.01.2003р. та житловий будинок в с. Вербове Сокальського району Львівської області. (свідоцтво про право особистої власності від 30.12.1988р.)

ОСОБА_4 після своєї смерті залишила заповіт відповідно до якого все своє майно вона заповідала своєму внукові - братові позивачки ОСОБА_5.

ОСОБА_5 був зареєстрований в даному житловому будинку та проживав в ньому до 30.04.2013 року, хоча він фактично вступив в управління спадковим майном, проте він не звертався до нотаріальної кантори щодо оформлення свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом про що позивачці стало відомо після його смерті.

Оскільки бабуся позивачки склала заповіт на свого внука ОСОБА_5, тому позивачка після її смерті не зверталася до нотаріальної кантори з заявою про відкриття спадщини, оскільки вона думала що її брат оформить чи оформив все її майно на себе, хоча фактично до дня смерті бабці проживала разом із позивачкою в с. Вербове Сокальського району Львівської області. Позивачка здійснювала за нею догляд, оскільки вона була похилого віку. Після смерті бабці та її брата ОСОБА_5 позивачка доглядала та доглядає за будинком що залишився, обробляла земельні ділянки тому фактично вступила в спадщину .

На сьогоднішній день позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, який може прийняти спадщину.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, в порядку передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала на момент відкриття спадщини з спадкодавцем, вона не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину оскільки у мене мене відсутній оригінал свідоцтва про власності на будівлю а лише наявна його копія , що є перешкодою для набуття права власності на обєкт нерухомого майна, будинок, в порядку спадкування .

Враховуючи, що бабці позиваки був виданий сертифікат на землю у серії ЛВ №05029 площею 2,0 га на підставі якого було видано державний акт про право приватної власності на землю IV-ЛВ №050022 від 30.01.2003р. загальною площею 1,9148 га ,тобто вона набула право на пай , який позивачка може успадкувати після її смерті.

02.07.2015 року позивачці було відмовлено у оформленні спадщини на пай та будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Враховуючи те, що у позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, а лише їх копії вказана обставина перешкоджає їй оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому вимога щодо визнання права на спадщину в судовому порядку є обґрунтована.

На підставі наведеного позивачка просить суд визнати за ОСОБА_1 29.06.1958р.н. право власності на: земельну ділянку, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, загальною площею 1,9148 га та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту про право приватної власності на землю IV-ЛВ №050022 від 30.01.2003р. в порядку спадкування після ОСОБА_3; житловий будинок з господарськими будівлями що розташований за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Вербове, вул. Центральна 9

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І СГ №121322 виданого 18.02.1999 року вбачється, що ОСОБА_4 померла 18.02.1999 року у віці 88 років.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І СГ №176198 виданого 28.04.2009 року вбачється, що ОСОБА_6 померла28.04.2009 року у віці 77 років

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І СГ №315114 виданого 01.05.2013 року вбачється, що ОСОБА_5 помер 01.05.2013року у віці 64 роки.

Відповідно до заповіту укладеного 05.09.1991 року та посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району Львівської області вбачається, що все своє майно на момент смерті ОСОБА_4 заповіла своєму внукові ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 30.12.1988 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями що розташований за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Вербове, вул. Центральна 9 на праві приватної власності належить ОСОБА_4.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, в згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України ( в редакції, що діяла на час відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Згідно ч. 1ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчуються державними актами.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію», ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 08.08. 1995 року право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості) можуть бути обєктом спадкування. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 16.04. 2004 року №7 «Про Практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» визначено, що сертифікати про право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і вразі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України, зокрема, коли особа із різних причин не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212 ПК України та ст.ст.16, 325, 328, 373, 392, 1223, 1226, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 29.06.1958р.н. право власності на:

- земельну ділянку, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, загальною площею 1,9148 га та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту про право приватної власності на землю IV-ЛВ №050022 від 30.01.2003р. в порядку спадкування після ОСОБА_3,

- житловий будинок з господарськими будівлями що розташований за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Вербове, вул. Центральна 9

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук