Справа № 308/8394/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.,

при секретарі - Остич Л.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 управління ДМС України у Закарпатській області, в особі Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради та ОСОБА_6, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що вона проживає та являється співвласником квартири АДРЕСА_1. 27.05.2006 року її онук ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_2, яка і була зареєстрована у зазначеній квартирі. 13.08.2007 року у подружжя народилась донька ОСОБА_4, яка також була зареєстрована за місцем реєстрації своїх батьків.

26.04.2013 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано. В травні 2013 року колишня невістка разом з донькою виїхали з квартири та забрали свої речі. Факт відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою місця проживання підтверджується актом перевірки дотримання паспортного режиму ТОВ «Наш Добробут» від 28.05.2015 року.

Позивачка зазначає, що реєстрація ОСОБА_2 та її дитини в квартирі за адресою м.Ужгород, вул.Закарпатська, 26/67, створює для неї зайве фінансове навантаження при оплаті за комунальні послуги, так як розрахунок таких здійснюється на кількість зареєстрованих осіб. Крім того, мінімальний розмір доходів членів її сімї дозволяє їй звернутися за призначенням субсидії для оплати житлово-комунальних послуг, однак реєстрація в квартирі відповідачки перешкоджає цьому, оскільки у неї не має даних її паспорта, ідентифікаційного коду, не має довідки про розмір її доходів. Без призначення субсидії вона не зможе сплачувати житлово-комунальні послуги. За таких обставин, з метою захисту своїх порушених прав вона у відповідності до ст.ст.386, 391 ЦК України змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою м. Ужгород, вул. Закарпатська, 26/67, та зобовязати ГУ ДМС України у Закарпатській області, в особі Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, зняти їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставними та таким, що не підлягає до задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління ДМС України у Закарпатській області, в особі Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, в судове засідання не зявився, але подав до суду письмову заяву згідно якої просить провести справу без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради та третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку:

Як вбачається з матеріалів справи зокрема свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2005 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на рішення №129 від 27.04.2005 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ м.Ужгорода» №181775755 від 20.03.2008 року квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_9 Маряні Юріївні, ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Часка кожного із співвласників становить 1/8 частини квартири.

Після смерті одного із співвласників квартири спадкоємцям ОСОБА_11 та ОСОБА_8 27.03.2009 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/16 частки квартири, що підтверджується відміткою державного нотаріуса Першої ужгородської нотаріальної контори на свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2005 року.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням.

Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст.361 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2006 року онук позивачки ОСОБА_6, який є одним із співвласників квартири за адресою м.Ужгород, вул.Закарпатська, 26/67, уклав шлюб з ОСОБА_2, після чого остання за згодою співвласників була зареєстрована за вказаною адресою. 13.08.2007 року у подружжя ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_4.

Частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Тобто, з моменту народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцем її проживання (реєстрації) вважається місце проживання її батьків квартира АДРЕСА_3.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.04.2013 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був розірвано, малолітню доньку ОСОБА_4 залишено на вихованні матері.

Позивачкою ОСОБА_1 ставиться питання про визнання ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою та зняття їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

Згідно ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, власника не може бути позбавлено права користування квартирою.

Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту (ч.1 та ч.3 ст.156 ЖК УРСР).

Згідно ч.4 даної норми до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу - дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

З досліджених судом матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6, який є одним із співвласників квартири АДРЕСА_3 та залучений до участі в справі в якості третьої особи, жодних претензій до відповідачки ОСОБА_2 та своєї малолітньої доньки, як колишніх членів своєї сімї, з приводу права користування належної йому частки майна у квартирі не ставить.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що позивачці ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить лише 1/8 частка квартири за адресою м.Ужгород, вул.Закарпатська, 26/67, інші співвласники даного нерухомого майна до відповідачки жодних вимог (претензій) не заявляють, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою м. Ужгород, вул. Закарпатська, 26/67, та зняття їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не має.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 управління ДМС України у Закарпатській області, в особі Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради та ОСОБА_6, про визнання ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою м. Ужгород, вул. Закарпатська, 26/67, та зобовязання ГУ ДМС України у Закарпатській області, в особі Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, зняти їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.