АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9865/15 Справа № 202/1203/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»),

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2015 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS11950551 від 20.10.2005р. ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6 227,27грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 25,08% на рік, з кінцевим терміном повернення 17.04.2009р.

Зобовязання за даним договором було забезпечено шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010р.

ОСОБА_2 порушила умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 25.10.2013р. виникла заборгованість у розмірі 69 242,73грн., а саме: 5 219,75грн. заборгованість за кредитом, 22 732,14грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 37 517,38грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3 273,46 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 вказану суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 59 242,73грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200грн., судові витрати по справі, а також позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 10 000грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2015р. в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції зазначив, що позивачем було пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

Однак колегія суддів вважає, що вказаний висновок не відповідає обставинам справи виходячи з наступного.

За змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, приймала участь у розгляді справи і від неї до суду надходила заява про застосування строку позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин, а тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до виниклого між сторонами спору про стягнення заборгованості строку позовної давності, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви позичальника № DNH4KS1195051 від 20.10.2005р. ОСОБА_2 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 6 227,27грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 25,08% на рік, кінцевий термін повернення 17.04.2009р.

Зобовязання за даним договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010р. укладеним з ПАТ «Акцент-Банк».

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання, що передбачено ст.546 ЦК України.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.10.2013р. виникла заборгованість за кредитом, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 5 218,75грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22 732,14грн.; штрафу (фіксована частина) 500грн.; штраф (процентна складова) 3 273,46 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначена сума заборгованості, на загальну суму 31 724,35грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 в судовому порядку.

Вирішуючи вимоги Банку про стягнення з відповідача пені за порушення умов кредитного договору, колегія суддів виходить з такого.

Згідно розрахунку заборгованості позивачем була нарахована пеня за порушення Позичальником умов кредитного договору в сумі 37 517,38грн.

Відповідно до вимог ч.3, ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що розмір пені за кредитним договором значно перевищує суму завданих збитків, а тому з урахуванням положень ч.3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму нарахованої пені за кредитним договором з суми 37 517,38грн. до 1 000грн., і таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 32 724,35грн.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. № 6-100цс14.

Що стосується позовних вимог Банку до поручителя ПАТ «Акцент-Банк» то вказані вимоги не підлягають задоволенню в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», в цій частині на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України провадження у справі слід закрити, повідомивши позивача, про те, що він може звернутись за захистом своїх прав до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку господарського судочинства.

Вирішуючи вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 3 200грн., колегія суддів вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать зокрема і витрати на правову допомогу, які визначені ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розрахунок витрат на правову допомогу, у відповідності з вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., як і докази сплати такої суми, - позивач суду не надав, отже підстав для стягнення з відповідача на користь Банку таких витрат колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що Банк при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір в сумі 692,43грн. + 121,80грн. + 761,67грн., і позовні вимоги Банку підлягають задоволенню частково, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору підлягає стягненню сума судових витрат, пропорційно до задоволеної частини вимог з розрахунку 327,24грн. + 121,80грн. + 359,96грн. = 809грн.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2015р. скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KS1195051 від 20.10.2005р. станом на 25.10.2013р. в розмірі 32 724,35грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 218,75грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22 732,14грн.; штрафу (фіксована частина) 500грн.; штраф (процентна складова) 3 273,46 грн. пені 1 000грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 809грн.

Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: