Справа № 307/269/15-ц
Провадження № 2/307/517/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І при секретарі Гайдукова Н.А з участю адвоката ОСОБА_1В позивача ОСОБА_2Ф представника відповідача ОСОБА_3В розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою :

ОСОБА_2 до Філії Тячівського лісового агропромислового господарства ДП Закарпатського обласного управління лісогосподарських агропромислових підприємств про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати , середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивач предявив позов в суд до відповідача по стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим що з 3 листопада 1996 року він працював лісником Тереблянського лісництва Філії Тячівського лісового агропромислового господарства . За час його роботи підприємство реорганізовувалось декілька разів. . В кінці 2008 року він звільнився з роботи за власним бажанням. Під час звільнення йому не виплачена заробітна плата в повному обсязі . На час звільнення підприємство йому боргувало 4347 гривень. .

Виходячи з довідки відповідача про його заробітну плату яку він отримав при оформленні пенсії його річна заробітна плата становила 4731 гривень тобто 394 гривні 32 копійки щомісячна заробітна плата. Заробітна плата згідно накладної відповідача становить 4347 гривень. Отже у день звільнення йому не виплачена заробітна плата у повному обсязі.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь 4347 гривень нарахованої але не виплаченої заробітної плати середній заробіток за період затримки в розмірі 4347 гривень та 4000 моральної шкоди. Всього 12694 гривні.

Позивач позовні вимоги підтримав та доповнив що він працював лісником у Тячівській філії Тячівспецдержлісгосп У 2008 році він звільнився з роботи але з ним не провели повний розрахунок у 2010 році в рахунок заробітної плати йому виписали ліс але так і не отоварили лісом. Тому він звернувся з позовом в суд про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила в судовому засіданні, ОСОБА_4І працював лісником на підприємстві потім його перевели лісорубом. У 2009 році він звільнився з роботи. Під час звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок. . У серпні 2010 року з відповідачем був проведений повний розрахунок що стверджується видатковим касовим ордером № 190 в якому позивач власноручно записав щ отримав від підприємства 4356 гривень. Тобто сам позивач не знає коли він звільнився з роботи.

Що стосується твердження позивача що йому в рахунок заробітної плати виписали будівельний ліс на суму 4347 гривень то вони спростовуються його заявою де він власноручно написав що виписує будівельний ліс як громадянин. І не в рахунок заробітної плати. Просить суд відмовити в позові в повному обсязі.

Заслухавши сторін дослідивши матеріали справи суд вважає що в позові слід відмовити.

наказом № 53 від 14 грудня 2009 року ОСОБА_2Ф звільнився з роботи лісоруба та по сумісництву лісника обходу № 5 Тереблянського лісництва у звязку з пенсійним віком.

Видатковим касовим ордером № 190 від 20 серпня 2010 року стверджується що ОСОБА_2Ф отримав у касі підприємства 4356 гривень заробітної плати.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Довідкою № 51 від 15 травня 2015 року виданою філією Тячів ЛАГ стверджується що станом на 15 травня 2015 року заборгованість по заробітній платі у ОСОБА_2Ф відсутня.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки заробітної плати суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач погасив заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2Ф, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи Філія Тячів ЛАГ 14 грудня 2009 року та 31 грудня 2009 року зверталась з письмовою вимогою до позивача звернутись в контору підприємства для отримання повного розрахунку та надання трудової книжки для внесення відповідного запису про звільнення.

Відповідно до ст.. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору до районного суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався, або повинен був дізнатись про порушення свого права.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те що в рахунок заробітної плати йому було виписано ліс на суму 4347 гривень так як вони спростовуються заявою написаною 17 серпня 2010 року ОСОБА_2Ф на імя директора Тячів Лаг в якій він просить виписати йому будівельний ліс в кількості 18,9 м. куб., та видатковим касовим ордером 190 від 20серпня 2010 року відповідно до якого ОСОБА_2Ф отримав заробітну плату в розмірі 4356 гривень

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач провів повний розрахунок, тому в задоволенні позву слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 115 ч. 1, 116 ч. 1, 2, 233, КЗпП України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Філії Тячівського лісового агропромислового господарства ДП Закарпатського обласного управління лісогосподарських агропромислових підприємств про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення,.

Суддя Тячівського районного суду В.І.Мельник