АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1682/15 Головуючий в І інстанції Ширінська О.Х. Категорія : Доповідач: Вербицька Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця «10» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «Приватбанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від «07» травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство ОСОБА_5 «Приватбанк» (далі ОСОБА_5) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалося на те, що згідно договору від 25 квітня 2008 року ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 2651,00 грн. зі сплатою відсотків 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням умов кредитного договору виникла заборгованість станом на 21 жовтня 2014 року в сумі 12832,40 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.05.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, безпідставне застосування строку позовної давності, оскільки його відлік починається з 27.12.2013 року, а тривалість строку слід вважати пять років відповідно до п.5.5. кредитного договору.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка просить рішення суду залишити без змін, вважає його законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 2651,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У кредитному договорі зазначено строк дії договору до 25.04.2011 року. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості останній платіж відповідачкою було здійснено 03.11.2009 року. Сторонами ця обставина не оспорюється, а тому згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає (пояснення представника позивача а.с. 57-58).

За положеннями ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється у три роки. Стаття 259 ЦК України визначає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що надані суду Банком Умови споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а відповідачкою ці умови не підписувалися.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження Банку про збільшення строку позовної давності до пяти років згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин Банком суду не надано.

Таким чином, згідно вимог передбачених ст. 261 ЦК України суд вірно визначив початок перебігу строку позовної давності і строк його закінчення. Позивач звернувся до суду через два роки після спливу строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 267 ЦК України відповідачкою було заявлено про застосування строку позовної давності до винесення судом рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відліку строку позовної давності з грудня 2013 року, оскільки автоматичне списання Банком коштів з карткового рахунку боржника у 2011 році не може бути визнана обставиною, що згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перериває перебіг строку позовної давності. Ця обставина є дією Банку, а не дією відповідачки, що свідчить про визнання нею свого боргу за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів також до уваги не приймаються, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, не підтверджуються належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Оскільки встановленими судом обставинами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача за кредитним договором внаслідок невиконання його умов, але позивачем пропущено строк позовної давності для поновлення якого згідно ч.5 ст. 267 ЦК України підстав не вбачається, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за пропуском строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «Приватбанк» відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

.