АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Березанська міська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування,

встановила:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Березанська міська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що ухвалою Березанського міського суду Київської області від 15 жовтня 2015 року йому повернуто позовну заяву до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Березанська міська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування у зв'язку з тим, що даний позов підлягає розгляду в порядку ч.1 ст. 109 ЦПК України. Тому він звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва за місцем проживання відповідача ОСОБА_3 Вважає, що суд безпідставно посилається на ст. 114 ЦПК України, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позивачу позовної заяви для подання до належного суду за місцем знаходження нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідченого 27.11.2013 року нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори у Київській області Тищенко Н.В., та усунути від права на спадкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи, що спадщина, на яку посвідчено заповіт та від якої позивач просить усунути відповідачів, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що майно, яке є предметом позову, знаходиться на території, що не відноситься до Солом'янського району м. Києва, отже, справа не підсудна Солом'янському районному суду м. Києва.

Проте погодитись у повному обсязі з вказаним висновком колегія суддів не може, оскільки висновок не відповідає обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2, він просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений 27 листопада 2013 року нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В.; усунути від права на спадкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до змісту зазначеного заповіту, який позивач просить визнати недійсним, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на яке за законом вона матиме право.

Таким чином, зміст оспорюваного заповіту не дає підстав однозначно вважати, що до складу спадщини входить нерухоме майно, спори відносно якого вирішуються за місцем його знаходження.

При цьому зі змісту позовних вимог вбачається, що майнових вимог щодо спадкового майна ОСОБА_2 не заявляє.

Відповідно до висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК України. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що висновок суду про непідсудність цієї справи Солом'янському районному суду м. Києва, за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3, є передчасним.

Крім того, як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, ухвалою Березанського міського суду Київської області від 15 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, застосування наслідків його недійсності та про усунення від права на спадкування - повернуто позивачу для подання до належного суду, за місцем проживання відповідачів, згідно з правилами ст. 109 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати, а питання щодо відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки вимога направити справу для продовження розгляду - є передчасною з огляду на відсутність відкритого провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року - скасувати, питання щодо відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: