Справа № 461/3700/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/5646/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 серпня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року у задоволенні позову ТЗОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду оскаржило ТзОВ "Кредитні ініціативи". В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що оскаржуване рішення ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що зобов'язання відповідача перед позивачем за кредитним договором № 1304/0208/88-004 від 28 лютого 2008 року не виконані. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 785 184, 51 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1304/0208/88-004, відповідно до якого Банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 64 400 доларів США, а боржник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (надалі - ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Крім цього, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТЗОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з договору, 28 лютого 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, уклали договір поруки № 1304/0208/88-004-Р-1 ,відповідно до Договору поруки останній , як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_1 обов'язків, які виникли на підставі Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки №1304/0208/88-004-Р-1, ОСОБА_4 є поручителем за зазначеним вище кредитним договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

З матеріалів справи, а саме з розрахунку боргу, вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить 785 184, 81 грн. з яких заборгованість за кредитом становить 51520,01 доларів США (544 865,32 грн. згідно курсу НБУ), заборгованість за відсотками -12 918,73 доларів США (136 625, 90 грн. згідно курсу НБУ), пеня 9 804,77 доларів США (103 693,29 грн. згідно курсу НБУ).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Сведбанк» стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 482 832,84 грн.

Згідно положень ст. 37 ЦПК України - у разі заміни кредитора у зобов'язанні усі дії вчинені цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони булі обов'язкові для особи яку він замінив.

Таким чином, спір між сторонами щодо зобов'язань по означеному кредитному договору вирішений.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України - позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вбачається з змісту позовної заяви первісного кредитора, та доданих до цієї заяви матеріалів за кредитним договором на адресу відповідачів було скеровано листи з вимогою повністю погасити заборгованість у 30- денний строк з моменту їх отримання. Такі вимоги були отримані відповідачами 6 квітня 2009 року та 8 квітня 2009 року відповідно.

Встановлено, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 8 травня 2009 pоку, з цієї ж дати розпочав свій перебіг строк позовної давності . Первісний кредитор 15 червня 2009 року подав позовну заяву щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, і такі дії, відповідно до положень ст. 264 ЦК України спричинили переривання перебігу позовної давності, і з моменту подачі позову перебіг позовної давності розпочався заново.

Загальний строк позовної давності становить 3 роки. Відтак, строк позовної давності за вимогами, що випливають з кредитного договору (окрім вимог, за якими передбачено спеціальну позовну давність в 1 рік) сплив 16 червня 2012 року.

Відповідно до ст. 118 ЦПК України, позивач об'єднав кілька позовних вимог, що пов'язані між собою: основною позовною вимогою є сплата заборгованості за тілом кредиту, а додатковими позовними вимогами є сплата заборгованості за відсотками по кредиту, та сплата пені (вказані вимоги є додатковими, оскільки нерозривно пов'язані з основною вимогою, їх розмір прямо залежить від розміру основної вимоги, і виникають такі додаткові вимоги лише при наявності невиконаної основної вимоги).

Відповідно до ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 267 ЦПК України передбачено наслідки спливу позовної давності, так, згідно п. 4 наведеної норми процесуального права - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд прийшов до вірного висновку, що за основно вимогою, тобто за вимогою про сплату заборгованості по тілу кредиту, строк позовної давності сплив 16 червня 2012 pоку, а відтак, і за додатковими вимогами, зокрема за вимогами про сплату відсотків за осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Галицьким ВДВС проводиться виконання судового рішення (виконавче провадження № 21303990). На стадії виконання 19 408,73 доларів США є погашеними. Разом з тим, позивачем суду не надано даних щодо вже сплачених відповідачем сум; наявний розрахунок заборгованості містить розбіжності та неспівпадіння сум по тілу кредиту, а відтак і невірно розраховано заборгованість по відсотках, і пені.

Згідно п. 2.2 договорів факторингу передбачено, що сторони домовились, що одночасно з відступленням права вимоги заборгованості згідно з цим договором, клієнт передає фактору права за договорами забезпечення, на підставі договорів про передачу права вимоги за договорами забезпечення, шо підлягають укладенню сторонами в дату укладення цього договору.

Відповідно до ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з договору факторингу випливає, що право вимоги за договорами забезпечення, в тому числі і за договором поруки № 1304/0208/88-004-Р-1 від 28 лютого 2008 року до позивача не переходило. Жодного покликання про укладення договорів про передачу права вимоги за договорами забезпечення немає, також не подано і необхідних договорів.

З наведених обставин, змісту укладених договорів, вбачається, що до позивача, як до нового кредитора перейшло лише право вимоги до позичальника ОСОБА_5, а право вимоги за договорами забезпечення не переходило.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, як до поручителя за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

З приводу невиконання судового рішення про стягнення заборгованості ТзОВ «Кредитні ініціативи» вправі звертатись до державної виконавчої служби, а в частині невиконання зобов»язання, яке не охоплюється рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року, вправі вирішити спір в судовому порядку на загальних підставах.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: