Справа № 126/2830/14-ц Провадження № 22-ц/772/1016/2015Головуючий в суді першої інстанції Хмель Р. В.
Категорія 50Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Копаничук С.Г.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої Служби у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною, стягнення аліментів та отриманої пенсії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2014 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом в інтересах ОСОБА_3, мотивуючи його тим, вона є бабусею ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу її дочки ОСОБА_5, яку було вбито ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідача ОСОБА_4 Після смерті дочки, онука позивачки проживала з нею в с. Яланець Бершадського району. Батько забрав до себе дитину лише в червні 2005 року в м. Яремче, де вона з ним проживала до лютого 2006 року. У цей період позивачка відвідувала свою онуку та, приїжджаючи до неї, помічала, що дитина була пригнічена, замкнута, квола, по відношенню до дитини не проявлялась ласка та тепло, житло, в якому проживала онука, було незручне та неохайне. Із цих підстав позивачка звернулась до відповідача з пропозицією забрати дитину до себе, і в лютому 2006 року ОСОБА_3 знову стала проживати з бабусею в с. Яланець.

Після смерті ОСОБА_5 відповідач отримував відповідну пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яку, як домовились між собою сторони, він повинен був перераховувати на відповідний рахунок, з метою подальшого використання цих коштів на потреби дитини. Однак, з 2006 року відповідач свої обов'язки батька не виконує, про дитину зовсім не піклується, щодо вказаних соціальних виплат - повідомив позивачку, що ці кошти є його власністю.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, встановити опіку над нею та призначити опікуном ОСОБА_2, стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання ОСОБА_3 у розмірі ? частки від його заробітку, але не меншому 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, стягнути з відповідача кошти у сумі 34 609 грн,, які були ним незаконно привласнені за період з червня 2011 року по червень 2014 року, у виді державної пенсії, призначеної на дитину ОСОБА_3 в зв'язку з втратою годувальника.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2014 року вказаний позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 14) ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_5, батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_2. 09.09.2000 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_4, про що Яланецькою сільською радою вчинено актовий запис № 18 ( довідка відділу ДРАЦС а.с. 15 т. 1) та змінила прізвище на ОСОБА_5. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3, про що вказано у свідоцтві про народження (а.с. 16 т. 1).

Згідно копії вироку Апеляційного суду Івано - Франківської області від 18.04.2005 року (а.с. 17-21 т. 1) та копії свідоцтва про смерть (а.с. 22 т. 1) ОСОБА_5 загинула ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки Яланецької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 14 від 05.05.2014 року (а.с. 37а т. 1), довідки Яланецької амбулаторії ЗПСМ від 08.05.2014 року (а.с. 38 т. 1), довідки КП Бершадський РЦ ПМСД ( а.с. 39 т. 1), ОСОБА_3 з жовтня 2004 року перебуває на обліку Яланецької амбулаторії ЗПСМ, є ученицею Яланецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, здоров'ям та вихованням дитини займається її бабуся ОСОБА_2, яка здійснює постійний догляд за нею, батько дитини за вказаний період не цікавився здоров'ям та успіхами дочки та не приймав участі у її вихованні.

Те, що ОСОБА_2 дійсно є бабусею малолітньої ОСОБА_3 підтверджується, окрім свідоцтва про народження дитини та її матері, наступними документами: копією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 26 т. 1), копією свідоцтва про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_2 (а.с. 27 т. 1), копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 (а.с. 28-29 т. 1).

ОСОБА_2 згідно з довідками Яланецької сільської ради № 419, №4 20 від 08.05.2014 року (а.с. 31, 32 т. 1) проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю онукою ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_10 Подружжя ОСОБА_10 є пенсіонерами за віком та відповідно отримують пенсію, що вказано у довідках УПФУ у Бершадському районі № 1014/01-20 та №1015/01-20 від 05.05.2014 року ( а.с. 37 т. 1).

ОСОБА_2 працює вчителем географії у Яланецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів та отримує заробітну плату у розмірі 2423 грн. 17 коп. ( довідка а.с. 33 т. 1). За період її роботи на вказаній посаді, тобто з 1990 року вона має кваліфікаційну категорію "спеціаліст вищої категорії" та педагогічне звання "вчитель - методист", зарекомендувала себе як відповідальний та досвідчений педагог та умілий організатор, що відображено у характеристиці, складеній начальником відділу освіти Бершадської РДА (а.с. 34 т. 1).

Служба у справах дітей Бершадської райдержадміністрації дійшла висновку від 29.05.2014 року № 01-11-427 про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 (а.с. 43 т. 1).

Згідно висновку служби у справах дітей №01-11-459 від 10.06.2014 року (а.с. 44 т. 1) ОСОБА_2 слід призначити опікуном малолітньої ОСОБА_3, та як це відповідає інтересам дитини та її бажанням.

Із протоколу № 173 від 15.04.2005 року (а.с. 46 т. 1) та довідки УПФУ у м. Яремче вбачається, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Управління ПФУ в м. Яремче і отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яка з червня 2011 року по червень 2014 року становить 34 609 грн.

Із наданих у судовому засіданні пояснень свідків, суд встановив, що дитина ОСОБА_3 дійсно практично з народження проживає разом з бабусею та дідусем, які займаються її вихованням та повним утриманням. Батько дитини інколи до неї приїздив: до школи на «День знань» та один раз на концерт.

Допитана в судовому засіданні в присутності класного керівника ОСОБА_12, ОСОБА_3 просила задовольнити даний позов, оскільки вона дійсно проживає разом із своєю бабусею та дідусем, які її виховують із самого дитинства та забезпечують усім необхідним. Батько не приймає участі в її житті.

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, керуючись ст. ст. 3, 12 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 150, 164, 166, 171, 180 СК України, ст. ст. 60, 63, 257, 1212, 1215 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» та взявши до уваги роз'яснення ВСУ, надані у п. 16 постанови Пленуму від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав», дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про час і місце судового засідання і за результатом розгляду справи ухвалив заочне рішення, чим позбав його можливості реалізувати свої процесуальні права та виконати процесуальні обов'язки, порушивши таким чином положення статей 10, 27, 31, 60, 71, 76, гл. 8 ЦПК України, однак таке твердження спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не постановляв ухвали про його розгляд за правилами глави 8 ЦПК України, а сам відповідач повідомлявся про розгляд справи за адресами зареєстрованого та фактичного місця проживання, однак на пошту для отримання рекомендованих листів не з'являвся, а за адресою місця своєї реєстрації він, згідно даних відділу поштопаного зв'язку, не проживає (а.с. 57, 90, 92 т. 1). Таким чином, відповідач фактично сам обмежував свої права, не з'являючись на пошту за місцем свого проживання та не зареєструвавшись за місцем свого проживання.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, які фактично зводяться до тверджень відповідача про його активну участь у житті дитини, постійне спілкування з нею, надання їй матеріальної допомоги, оскільки, такі твердження спростовуються зазначеними вище висновками служби у справах дітей, показами свідків та поясненнями самої ОСОБА_3 Крім того, свідок ОСОБА_13 повідомила, що після зустрічі дитини із батьком у м. Києві, на концерті ансамблю, в якому займається ОСОБА_3, вона була засмучена, про батька у розмовах не згадує. Зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а дівчинка знаходиться на повному вихованні та утримання своєї бабусі (позивачки).

Апеляційним судом відповідачу роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак, відповідач, посилаючись на те, що він у повній мірі виконує свої батьківські обов'язки та спрямовує отримувану ним пенсію на матеріальне забезпечення дитини, не підтвердив ці свої доводи відповідними доказами.

Твердження відповідача, що він добросовісно розпорядився отриманою ним пенсією у зв'язку з втратою годувальника, акумулювавши її на рахунку Укрсоцбанку, що, на його думку, підтверджується копією договору № 9699 від 08.07.2014 року, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки зі змісту цього договору вбачається лише те, що на депозитний рахунок перераховуються кошти у сумі 2 484 грн., які вкладник зобов'язався перерахувати протягом трьох операційних днів з дати підписання цього договору, однак доказів про рух коштів за цим рахунком відповідачем надано не було, а даний договір укладений на строк до 08.01.2014 року та не є підтвердженням внесення останнім на відповідний банківський рахунок всіх сум вказаної пенсії, яку він отримував, як законний представник дитини і повинен був спрямувати на її утримання (а.с. 180 т. 1).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд визначаючи розмір стягуваних аліментів, не врахував тієї обставини, що на утриманні відповідача знаходиться ще двоє дітей, які народились від його другого шлюбу чим порушено положення ст. 182 СК України, не можна визнати обґрунтованими, оскільки він, за наведених вище обставин, не скористався своїм процесуальним правом на отримання судових повідомлень, подання заперечень та доказів на їх обґрунтування, зокрема щодо наявності у нього на утриманні цих дітей, тому суд не міг врахувати цих обставин, як встановлених, за відсутності відповідних доказів. Разом із тим, як вбачається із вставлених судом обставин та змісту рішення, суд визначив розмір аліментів із врахуванням положень ст. ст. 182, 183 СК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість оскарженого рішення, а тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2014 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

С.Г. Копаничук