АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-5765 Головуючий у 1-й інстанції - Калініченко Л.С.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ГоловачоваЯ.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки та реальних збитків за договором купівлі-продажу,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року задоволено частково позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки та реальних збитків за договором купівлі-продажу.

Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 пеню у сумі 513 грн. 23 коп., збитки у розмірі 12 420 грн., а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

В задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не надання судом належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 у повному обсязі (т.2, а.с.233-246).

В суд апеляційної інстанції ФОП ОСОБА_6 не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток уповноваженій на те ФОП ОСОБА_6 особі 6 травня 2015 року та 12 травня 2015 року (т.3, а.с.30,31,32).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ФОП ОСОБА_6, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

8 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір №4306.

Відповідно до п.1.1. договору позивач взяла на себе зобов'язання поставити відповідачу вироби, зазначені у специфікації (додатку №1). Згідно з п. 1.1. договору, ціна та термін поставки зазначається у специфікації. У специфікації встановлений строк поставки - 12 жовтня 2012 року.

Товар був поставлений на склад продавця 12 жовтня 2012 року, про що відповідач повідомлений у телефонному режимі, про що свідчать витяг з журналу обліку повідомлень ФОП - ОСОБА_6 за №1-18-06/13 від 18 червня 2013 року та деталізація по локальним роумінговим дзвінкам абонента.

Як вбачається з акту приймання-передачі товарів від 16 жовтня 2012 року, претензії ОСОБА_5 б/н від 18 жовтня 2012 року, листа ФОП - ОСОБА_6 №1-14-11 від 14 листопада 2012 року, відповідач відмовився приймати товар. В акті приймання-передачі відповідачем зазначено, що двері мають дефекти механічного та заводського браку, їх якість не відповідає заявленими вимогам.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що якість виробів, доставлених Продавцем, повинна відповідати якості аналогічних зразків, виставлених у салоні Продавця. Претензії по фактурі, відтінку, візерунку та іншим відмінностям, пов'язаним з неоднорідністю матеріалу виробів, не приймають, так я к це не є брак. Подряпини, потертості та інші дефекти, які не проглядаються візуально на відстані більш одного метра, також не є браком.

Спеціаліст з питань відповідності якості товару товариства з обмеженою відповідальністю "Авапті Дизайн Технології" листом №25.10.12/вк від 25 жовтня 2012 року констатував, що дефектів не виявлено, наявні відмінності браком не являються.

Листом №1-14-11 від 14 листопада 2012 року позивач повідомила, що має намір поставити двері до 20 грудня 2012 року, якість яких не викличе сумнівів. До цього листа була надана копія сертифіката відповідності.

Як вбачається з листів ФОП - ОСОБА_6 №1-23-11 від 22 листопада 2012 року, №1-12-12 від 12 грудня 2012 року, відповідачу було надано декларацію про походження товару разом із перекладом, інвойс (рахунок-фактура) та повідомлено, що товар готовий для поставки.

25 грудня 2012 року відповідач відмовився приймати товар, не відкриваючи упаковку, про що свідчать акт приймання-передачі від 25 грудня 2012 року, претензія ОСОБА_5 від 26 грудня 2012 року, лист ФОП - ОСОБА_6 №1-21/13 від 21 січня 2013 року.

Як зазначено в акті приймання-передачі товару, причиною відмови від товару є відсутність в упаковці штрих-коду та ненадання листа заводу виробника, що підтверджує замовлення з артикулом виробів; технічний паспорт на кожний виріб; гарантійний талон на кожний виріб, інвойс.

Претензією від 26 грудня 2012 року відповідач просить надати йому податкову накладну на товар.

Як вбачається зі специфікації, сума договору склала 16 325,14 євро. Судом встановлена наступна оплата товару відповідачем: 29 листопада 2011 року внесено 100 100 грн., що підтверджується товарним чеком №4306 від 29 листопада 2011 року та 100 євро, що підтверджується товарним чеком б/н від 29 листопада 2011 року; 8 серпня 2012 року внесено 23 250 грн., про що свідчить товарний чек №4306/2011 від 8 серпня 2011 року.

Судом встановлено, що товар був поставлений на склад продавця 12 жовтня 2012 року. Оплата мала бути призведена відповідачем до 16 грудня 2012 року.

У відповідності до п.6.4 договору, якщо Покупець не виконав свої обов'язки по сплаті виробів, передбачені п.п.2.2.,2.3. договору, він сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Листом №1-21/13 від 21 січня 2013 року позивач відмовилась від договору, запропонувала отримати внесені кошти.

6 березня 2013 року ОСОБА_5 отримав у ФОП - ОСОБА_6 124 450 грн., чим підтвердив розірвання договору. Факт отримання у повному обсязі внесених коштів за договором підтверджується видатковим - касовим ордером б/н від 6 березня 2013 року, на якому стоїть підпис відповідача про отримання грошей та копією паспорта з розпискою про отримання зазначеної суми.

Пункт 2.4. договору встановлює порядок оплати товару: 70% сплачується протягом двох днів з дати підписання договору, а залишок суми - у триденний строк після доставки виробів на склад продавця.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам справи та положенням матеріального закону. Висновки районного суду базуються на неправильному застосуванні норм процесуального права в частині оцінки доказів (ст. ст. 57-60; 212 ЦПК).

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового рішення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення оплати виробів (після доставки виробів на склад продавця, у триденний термін, після повідомлення покупця про доставку виробів на склад продавця) районний суд виходив з того, що 12 жовтня 2012 року ОСОБА_5 був повідомлений телефоном про доставку товару на склад продавця, однак не сплатив залишок суми за договором у розмірі 4 900,14 євро, що станом на 16 жовтня 2012 року становило 50 814 грн. 45 коп., а тому повинен сплатити пеню за період з 16 жовтня 2012 року по дату розірвання договору - 25 січня 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування збитків, які полягають у витратах продавця, пов'язаних із перевезенням виробів у розмірі 5100 грн., та витратах зі зберігання товару на складі у розмірі 7320 грн., районний суд виходив з того, що ОСОБА_5 порушив зобов'язання (не прийняв товар, несвоєчасно здійснив його оплату), тому повинен нести відповідальність, встановлену договором та законом.

При цьому районним судом не враховано цілий ряд встановлених ним же обставин.

Так продавець за власною ініціативою листом № 1-14-11 від 14 листопада 2012 року (т.1, а.с.40) повідомила, що має намір поставити двері до 20 грудня 2012 року, якість яких не викличе сумнівів.

Таким чином, продавець своїми діями підтвердила, що раніше доставлений товар не відповідав вимогам укладеного між сторонами договору та перенесла строк його поставки на 20 грудня 2012 року.

25 грудня 2012 року ОСОБА_5 не прийняв товар (вироби) по причині відсутності: штрихкоду на упаковці, що є обов'язковим; листа заводу-виробника, що підтверджує замовлення та артикули продукції; технічних паспортів, гарантійних талонів на вироби; документів, що підтверджують ввезення товарів з Італії (т.1, а.с.55). 26 грудня 2012 року ОСОБА_5 звернувся до продавця із претензією про надання документів, які підтверджують належну якість товару, зокрема, його походження з країни Італія. У цій претензії ОСОБА_5 також зазначив, що йому не було надано можливості оглянути продукцію (т.1, а.с.57-59).

Після цього продавець за власною ініціативою листом №1-21/13 від 21 січня 2013 року відмовилась від договору та запропонувала покупцю отримати внесені кошти у розмірі 124 450 грн. (а.с.155-156).

Доказів того, що одночасно з товаром покупцю були надані документи (сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром, матеріали справи не містять.

Допустимих - письмових, доказів того, що поставлений покупцю наявний на складі продавця 25 грудня 2012 року товар відповідав умовам договору купівлі-продажу № 4306 від 08.08.2012 року за кількістю, асортиментом та параметрами, вказаними у специфікації до договору, матеріали справи також не містять.

Апеляційним судом у порядку, встановленому ч.2 ст. 303 ЦПК України, відмовлено у дослідженні в якості нових доказів доданих позивачем до заперечень на апеляційну скаргу: 1) сертифікатів відповідності на продукцію, виробником якої є ТОВ "Аванті Дизайн Технології", адреса виробництва: м. Одеса, Балтська дорога, 15, оскільки покупцем замовлялась продукція виробництва Італії; 2) фотографій упаковки товару та акту фіксації стану упаковки від 25 травня 2015 року, оскільки, ураховуючи дату фотографування, визначити належність цих фотографій до даної справи неможливо; 3) сертифікату від 2015 року, оскільки спірні правовідносини стосуються періоду 2012 року.

За встановлених обставин, ураховуючи, що строк поставки товару переносився продавцем, а також, що договір купівлі-продажу № 4306 від 08.08.2012 року розірваний продавцем у зв'язку неможливістю виконання останнім вимог ст.662 ЦК щодо обов'язку продавця одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства - ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог продавця про стягнення пені та відшкодування збитків у зв'язку з невиконанням умов договору купівлі-продажу покупцем.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Я.В. Головачов