Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________ Справа № 503/1311/15-ц
Провадження №2/503/483/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 16 липня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В позові вказав, що шлюб із ОСОБА_1 уклав 19 травня 1996 року у виконавчому комітеті Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відносини з відповідачем не склалися, взагалі припинились через відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів. Сторони проживають окремо. З цих підстав просив шлюб розірвати та неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю.

В судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, розглянувши справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала повністю та підтвердила неможливість збереження сім'ї. Просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши позов позивача, докази, що є у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав і інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 19 травня 1996 року у виконавчому комітеті Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №03, що, крім пояснень відповідача, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, повторно виданим 15 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі пояснень відповідача встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд приходить до такого висновку. Сторони погодили що дитина буде проживати з відповідачем. Такий спосіб вирішення спору не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дитини, оскільки згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладений та зареєстрований 19 травня 1996 року в Будеївській сільській раді Кодимського району Одеської області, актовий запис №3, - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір"ю - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_1 залишити "ОСОБА_1".

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.