У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Супрун Г. Б. , розглянувши заяву Державного підприємства завод «Генератор» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство завод «Генератор» звернувся до суду із заявою, в якій просив видати судовий наказ про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 починаючи з січня 2012 р.

Враховуючи зміст вимог, вбачається наявність спору про право, так як захист права у наказному провадженні може мати місце лише за наявності безспірності вимоги стягувача.

Так, з вказаної заяви, вбачається наявність спору про право в даних правовідносинах, виходячи з розміру нарахованої заборгованості за період з січня 2012 р. по серпень 2015 р. в сумі 20386,16 грн.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦПК України до боргових зобов'язань встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Отже, із доданих заявником документів вбачається нарахування заборгованості більше ніж за 3 роки, тобто пропук позовної давності, а тому вважаю, що має місце спір про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Тому вважаю за необхідне відмовити Державному підприємству завод «Генератор» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг.

За змістом ч. 2 ст. 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Отже, заявнику слід повторно роз'яснити, що він має право звернутися до суду з позовною заявою в позовному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У прийнятті заяви Державного підприємства завод «Генератор» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяГ. Б. Супрун