Справа № 760/3072/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

13 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ДП «Адміністрація морських портів України».

Свої вимоги мотивує тим, що наказом № 03-к 3-1 від 12 січня 2015 року з ним припинено трудовий договір згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, а саме - в зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Зазначає, що його звільнення відбулося з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України, оскільки адміністрація не повідомила його про прийняте рішення щодо зміни в організації виробництва і праці (за погодженням з профспілковим органом), не надала йому під підпис наказ по підприємству про внесення змін в організацію виробництва і праці, не надала повідомлення, оформлене належним чином, про те, що у нього з конкретної дати змінюються істотні умови праці, не отримала його письмову заяву про згоду або відмову продовжувати роботу після зміни істотних умов праці.

На даний час він не може знайти собі роботу за своєю кваліфікацією, тому вважає, що діями відповідача йому спричинена й моральна шкода, яку він оцінює в 15360 гривень, оскільки незаконне звільнення позбавило його можливості утримувати хвору дружину та двох малолітніх дітей, вибило його з психологічної рівноваги, погіршило його психічний стан.

Просить суд ухвалити рішення яким:

· визнати наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 03-к 3-1 від 12 січня 2015 року незаконним з дати його видання;

· скасувати наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 03-к 3-1 від 12 січня 2015 року з дати його видання;

· поновити його на посаді начальника фінансового відділу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 12 січня 2015 року на умовах його трудового договору;

· стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу;

· стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь моральну шкоду в розмірі 15360 гривень.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 як особу, яка підписувала наказ про звільнення позивача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила суду, що в позовній заяві зазначено про неповідомлення позивача про зміну в організації виробництва і праці. Позивач підписував велику кількість документів, тому забув, що його ознайомили з повідомлення про таку зміну. Після цього повідомлення та до моменту звільнення пройшло близько чотирьох місяців. Позивачу не вручили копію наказу про звільнення, тому воно є незаконним.

Представник відповідача проти позову заперечує. Пояснила суду, що з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами (філіями) з найбільш наближеного до них регіону України, створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату було прийнято рішення про переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління централізованої бухгалтерії та фінансового відділу апарату управління відповідача, централізованої бухгалтерії та фінансового відділу з міста Києва до міста Одеса.

10 листопада 2014 року ОСОБА_1 був ознайомлений з повідомленням від 26 вересня 2014 року про наступну зміну в організації виробництва і праці відповідно до наказу від 19 вересня 2014 року № 294-п «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників», про що свідчить його підпис на повідомленні. Повідомленням позивача поінформовано про можливість продовження роботи з розташуванням робочого місця в будівлі відповідача за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. Роз'яснено право в письмовій формі надати свою згоду на продовження роботи до служби управління персоналом (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1) до закінчення двомісячного строку з дня ознайомлення з цим повідомленням.

Позивач не надав своєї згоди на продовження роботи за новим місцем. Позивач є членом виборного профспілкового органу, тому 26 грудня 2014 року до первинної профспілкової організації працівників ДП «Адміністрація морських портів України» було направлено подання щодо надання згоди на його звільнення з роботи. На засіданні профспілкового комітету 12 січня 2015 року ОСОБА_1 був присутній та повідомив, що за сімейними обставинами він не надає згоду на продовження роботи за іншою адресою. Профспілковий комітет дав згоду на звільнення позивача з роботи на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що відповідач при звільненні позивача з роботи діяв в межах закону, а тому не спричинив йому моральної шкоди (а.с. 19-24).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що наказом № 31-п від 13 червня 2013 року ОСОБА_1 призначений начальником Фінансового відділу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (а.с. 34).

Згідно наказу про припинення трудового договору № 03-к 3-1 від 12 січня 2015 року ОСОБА_1 звільнений з 12 січня 2015 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України в зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов договору (а.с. 35).

Відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Статутом ДП «Адміністрація морських портів України» визначено, що управління підприємством здійснює Голова Підприємства, який підзвітний Уповноваженому органу управління (Міністерство інфраструктури України).

У п. 7.5 Статуту ДП «Адміністрація морських портів України» вказано, що Голова Підприємства самостійно, в межах своєї компетенції, вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені цим Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління.

За п. 7.6. Статуту ДП «Адміністрація морських портів України» Голова підприємства у межах своєї компетенції видає накази, розпорядження, інструкції та інші акти (рішення, доручення тощо) і дає вказівки, обов'язкові до виконання для всіх працівників, у тому числі структурних та відокремлених підрозділів Підприємства.

З метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами (філіями ДП «Адміністрація морських портів України») з найбільш наближеного до них регіону України, створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» прийнято рішення про переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» централізованої бухгалтерії та фінансового відділу з м. Києва до м. Одеса.

У рамках здійснення таких заходів видано наказ ДП «Адміністрація морських портів України» від 19 вересня 2014 року № 294 «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» (а.с. 25-26).

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кзпп України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Вбачається, що нормами трудового законодавства України не передбачено погодження наказу про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників з профспілковою організацією або її виборними органами.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

ОСОБА_1 10 листопада 2014 був ознайомлений з повідомленням від 26 вересня 2014 року № 05-01/152 про наступну зміну в організації виробництва і праці відповідно до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 19 вересня 2014 року № 294, йому було роз'яснено порядок продовження робота та наслідки відмови, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні (а.с. 27).

Частиною 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

26 грудня 2014 року ДП «Адміністрація морських портів України» було направлено подання до первинної профспілкової організації працівників щодо надання згоди на звільнення позивача як члена виборного профспілкового органу на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 28).

Згідно виписки з протоколу первинної профспілкової організації працівників ДП «АМПУ» від 12 січня 2015 року № 1 на засіданні профспілкового комітету позивач повідомив, що за сімейними обставинами він не надає згоду на продовження роботи в будівлі ДП «Адміністрація морських портів України» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. У зв'язку з цим, на засіданні профспілкового комітету було вирішено надати згоду на звільнення Позивача на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою згідно з ст. 44 КЗпП України вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 29-30).

Суду не надано доказів про те, що позивач не був ознайомлений з повідомленням про наступну зміну в організації виробництва і праці.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивач підписував велику кількість документів, тому забув, що його ознайомили з повідомлення про таку зміну.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 - голова профспілкового комітету ДП «Адміністрація морських портів України» показав суду, що засідання профкому відбулося в режимі скайп конференції, оскільки два члена профкому знаходяться в м. Києві, а інші - в м. Одеса. На цьому засіданні ОСОБА_4 був присутній, надавав пояснення. Розглядалося подання, зокрема, і про його звільнення. Він не дав згоди на зміну місця роботи в силу сімейний обставин, тому з урахуванням його пояснень і було прийнято рішення про надання згоди на звільнення. Рішення профкому було направлено роботодавцю.

За таких обставини, не знайшло підтвердження у судовому засіданні посилання сторони позивача на те, що ДП «АМПУ» не повідомило його про зміни в організації виробництва і праці, не погодило з профспілковим органом наказ про зміни в організації виробництва і праці та не надало повідомлення про зміну істотних умов праці.

У судовому засіданні представник позивача також зазначала, що позивач не отримав копії наказу про звільнення, тому його звільнення є незаконним.

Разом з тим, зазначене не є підставою для задоволення позову, оскільки не отримання наказу про звільнення не є підставою для визнання його незаконним, а може вплинути за певних обставин лише на строки звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Вбачається, що при звільненні позивача ДП «Адміністрація морських портів України» не порушило нормам закону, тому вимоги позивача про визнання незаконним, скасування наказу та поновлення позивача на роботі не ґрунтуються на законі.

У такому випадку не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від первинних вимог.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 29, 32, 36, 44, 116, 141, 142, 231-233, 237-1, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: