УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., ПисаноїТ.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, та моральної шкоди,

за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, у якому просили стягнути з ОСОБА_6 7 287 грн 57 коп. матеріального збитку, спричиненого пошкодження автомобіля та 2 500 грн кожному - у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 12 серпня 2014 року відповідач, здійснюючи власним автомобілем маневр виїзду з місця паркування біля будинку по вул. Київська, 14-/1 у м. Івано-Франківську, проявив необережність, чим допустив зіткнення з автомобілем позивачів, який належить їм на праві спільної сумісної власності.

Позивачі вказували, що за фактом пошкодження їхнього автомобіля ОСОБА_4, як потерпіла сторона, та відповідач ОСОБА_6, як страхувальник, у день події звернулись з письмовим повідомленням про ДТП до публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), де було заведено страхову справу.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначали, що через місяць на їх адресу надійшло повідомлення від страхової компанії про відмову у виплаті збитків з підстав неточностей у заповнення бланку Європротоколу.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги просили задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 травня 2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 7 287 грн 57 коп. матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на їх користь завдану моральну шкоду.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 37.1.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, дійшовши обґрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_6 страхового відшкодування у визначеному судом розмірі, оскільки останній, керуючи транспортним засобом допустив зіткнення з автомобілем потерпілого ОСОБА_4, чим порушив ПДР України, та його вина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями повідомлення страхувальника та потерпілої особи про ДТП, фототаблицею та листом відповідача до голови правління ПАТ «УСК «Гарант-Авто»; при цьому апеляційним судом враховано, що рішення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37.1.3, п. 5 ст. 26 Закону, позивачами та ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не оскаржено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, апеляційний суд врахував роз'яснення, викладені у п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та дійшов правильного висновку щодо недоведеності факту завдання позивачам моральної шкоди.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційних скаргах, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

Т.О.Писана