АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/363/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1979/15Головуючий у 1-й інстанції Івко В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Прядкіної О.В., Чічіля В.А.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності йому документа, а саме довідки без номера, виданої 21.11.1991 року Ново-Ангрейською державною районною електростанцією Узбецької Республіки, на імя «ОСОБА_3П.» про отримання заробітної плати у період з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року встановлено факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, довідки без номера, виданої 21.11.1991 року Ново-Ангрейською державною районною електростанцією Узбецької Республіки, на імя «ОСОБА_3П.» про отримання заробітної плати в період з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі, вважає рішення необгрунтованим, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Зазначає, що при ухваленні рішення суд виходив із припущень, а не із доказів, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що заявник намагався встановити даний факт у поза судовий спосіб, а саме що направляв запити до підприємства, яке видало спірну довідку, та отримав відмову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Новосанжарському районі (а.с. 6).

При призначенні пенсії до заробітку, з якого вона обраховується, не була врахована заробітна плата за період його роботи з 01.01.1989 року по 31.12.1989 року на Ново-Ангрейській ГЕС Узбецької Республіки з тих причин, що у довідці від 21.11.1991 року б/н, виданій цим підприємством, зазначено, що вона видана «ОСОБА_3П.» російською мовою (а.с. 22).

Факт роботи заявника у зазначений період на даному підприємстві підтверджується його трудовою книжкою від 15.09.1965 року, згідно якої, заявник дійсно, у період з 14.03.1984 року по 07.01.1991 року працював на Ново-Ангренській ГЕС Міненерго УзРСР старшим майстром котло-турбінного цеху, а потім інженером цього ж підприємства (а.с. 7).

Задовольняючи заяву, місцевий суд виходив того, що СРСР вже не існує, а підприємство Ново-Ангренська ГЕС Міненерго УзРСР знаходиться на території іншої держави, а можливо вже не існує, заявник є особою похилого віку, тому є всі підстави для задоволенні заяви.

Такий висновок місцевого суду є неправильним, виходячи з наступного.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що

організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно узагальнення Верховного Суду України від 19.06.2013 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення. 2. Встановлення факту не повязується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її предявлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як встановила колегія суддів, заявник не подав суду докази того, що підприємство, яке видало спірну довідку, не може внести до неї відповідні виправлення, тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Крім цього, як пояснив заявник колегії суддів, у 2010 році він звертався до підприємства з приводу довідки, але отримав іншу довідку № 38 від 23.12.2012 р. з кутовим штампом на узбецькій мові про те, що у 1989 р. його заробітна плата склала 5 506,24 крб. У спірній довідці без номера від 21.11.1991 р. його заробітна плата за цей же період вказана 6 047,00 крб. Оскільки довідки містять протиріччя щодо розміру заробітної плати, то Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі відмовило йому у перерахунку пенсії за роботу у 1989 році.

Колегія суддів вважає, що заявником не втрачена можливість урегулювання спору поза судовим способом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

У задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :