Номер провадження: 22-ц/785/335/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Доценко Л.І.,

суддів Заїкіна А.П., Гірняк Л.А.

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

04.03.2014року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, б. 14-Б, кв. 27, що належала померлій 19.07.2013 року ОСОБА_5, мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку квартири на імя ОСОБА_5, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, а також відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 216955 грн. 32 коп. При цьому посилається на те, що ОСОБА_3 за особисті кошти поховав свою матір ОСОБА_5, на що витратив 11000 грн., за особисті кошти ніс витрати на придбання ліків та медпрепаратів для спадкодавця вартістю 12202 грн. 32 коп. та погасив кредитний борг покійної матері на суму 1952 грн. 86 коп. Крім цього, як зазначив ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві, після відїзду позивача ОСОБА_2, він не знаючи про те, що є заповіт від імені матері на користь позивача зробив капітальний ремонт в квартирі, на що витратив 58813 грн. 90 коп. Також, ОСОБА_3 в зустрічному позові зазначено, що він надавав можливість спадкодавцю ОСОБА_5 користуватися його поточним рахунком та за останні три роки ОСОБА_5 зняла на особисті потреби 14100 дол. США, що еквівалентно 166175 грн. 52 коп., що підлягають стягненню з спадкоємця за заповітом ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі і просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав з підстав викладених у запереченні, просив суд відмовити у його задоволенні та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 19.07.2013 року, право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, б. 14-Б, кв. 27.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця відмовлено.

Рішення суду оскаржує представник ОСОБА_3 ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а позов ОСОБА_3 задовольнити, а також стягнути з ОСОБА_2 3943 грн. 22 коп. судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 і ОСОБА_2 як спадкоємець відповідно до заповіту від 03.09.2009року має право на спадщину.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення 216955 грн.32 коп., витрачених ним на догляд, утримання, лікування та поховання спадкодавця, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що дані кошти були витрачені у відповідності до вимог ст.1232 ЦК України саме на утримання, догляд, лікування та поховання ОСОБА_5

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі свідоцтва про право власності № 596 від 08.06.1995 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належала квартира, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, б. 14-Б, кв. 27, загальною площею 41,8 кв.м., житлова площа 29,8 кв.м., що підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації від 04.02.2014 року за № 127 ( а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 354677 від 03.12.2013 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 померла 19.07.2013 року.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, б. 14-Б, кв. 27.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 03.09.2009 року за № 4146, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті, належну їй на праві власності всю частину квартири № 27, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Гагаріна, б. 14-Б, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8).

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_5, немає.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_5, яка була їй заповідана згідно вищезазначеного заповіту, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

26.02.2014року державний нотаріус ОСОБА_7 направила ОСОБА_2 листа за № 456/02-14 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав не надання правовстановлюючих документів на квартиру ( а.с. 15).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про визнання за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Згідно положень ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Отже, зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними та необхідними.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки наданої СПД ОСОБА_8 від 26.07.2014 року, інформація щодо переліку наданих послуг та реалізованих товарів з поховання ОСОБА_5 не збереглись.

З пояснень свідків допитаних в судовому засіданні, встановити достеменно не надалось можливим хто саме з дітей спадкодавця, а саме ОСОБА_2 або ОСОБА_3 оплатив поховання спадкодавця ОСОБА_5, оскільки свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснювали, що витрати на поховання поніс ОСОБА_3, свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 пояснювали, що ОСОБА_2 передавала ОСОБА_3 грошові кошти на поховання матері.

Виходячи з вказаного суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що витрати на поховання та інші релігійні обради, в тому числі поминальні обіди не підлягають стягненню з ОСОБА_2

Також суд першої інстанції правильно не задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення вартості здійсненого ним капітального ремонту в розмірі 58813 грн. 90 коп., оскільки зазначений ремонт ним був проведений вже після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та не був направлений на утримання спадкодавця і ці витрати не підлягають стягненню відповідно до вимог ст.1232 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 вартості погашеного кредиту в розмірі 1952 грн. 86 коп., який нібито ОСОБА_13 виплачував за придбаний ОСОБА_5 мобільний телефон не підлягають задоволенню, оскільки, як зазначили в суді першої інстанції свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 зазначений телефон був придбаний не для спадкодавця ОСОБА_5, а для її онука ОСОБА_15 З пояснень онука померлої ОСОБА_15 вбачається, що зазначений телефон він придбав для себе та виплачував кредит особисто, а у спадкодавця вдома лише зберігались всі квитанції щодо проведених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_3 повязанні зі стягненням з ОСОБА_2 на його користь витрат на придбання ліків та медпрепаратів на лікування ОСОБА_5 в розмірі 12202 грн. 32 коп., не підлягають задоволенню, як не доведені, оскільки згідно пояснень свідків не вбачається, що надані квитанції щодо придбаних ліків сплатив саме ОСОБА_3, інших доказів надано не було та більш того свідки пояснювали, що ліки спадкодавець купувала сама, а грошима і ліками за можливості допомагала також і ОСОБА_2

Що стосується зустрічних позовних вимог повязаних із стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів за користування заробітною платою ОСОБА_3 в розмірі 166175 грн. 52 коп. то і вони не підлягають задоволенню, як не доведені, оскільки суду не було надано доказів, що вказані кошти були саме витрачені на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця і ці витрати не підлягають стягненню відповідно до вимог ст.1232 ЦК України. Більш того допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що вказані гроші спадкодавець ОСОБА_5 не витрачала і згідно домовленості з сином ОСОБА_3 вона їх знімала з рахунку та передавала йому після повернення з закордонного відрядження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обгрунтоване рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі вказується на те, що суд не дав належної оцінки тому, що саме ОСОБА_3 поніс витрати на поховання ОСОБА_5, що він погасив кредит за мобільний телефон, який купила в кредит його мати, ніс витрати на ліки та надав можливість матері останні п;ять років користуватися його поточним рахунком в банку.

Колегія суддів не приймає до уваги дані доводи, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку кожному доказу, які надавали сторони .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що доля ОСОБА_5 в спірній квартирі не була визначена, тому їй належить не 1/2 частина квартири не відповідають вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до роз;яснень, вказаних в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008року Про судову практику у справах про спадкування у разі смерті співвласника приватизованого будинку ( квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними . Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформленнян права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_16

К

К