Справа № 263/5293/15-ц
Провадження № 2/263/1891/2015
04 червня 2015 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого суддi Томіліна О.М., при секретарi Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-22», про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.
Представник третьої особи - ТОВ «Житло-22» - Напрягло О.В. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити на розсуд суду.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 23 березня 1977 року виконкомом Жданівської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_6 видано ордер НОМЕР_2 про право зайняття окремої трикімнатної квартири АДРЕСА_1.
Згідно зі свідоцтвами про народження Серії НОМЕР_3 та Серії НОМЕР_4 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_6.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_5 від 25.09.1987 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 25 вересня 1987 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_3».
Відповідно до свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_6 від 05.08.2000 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, 05 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_4».
Згідно зі свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 від 25.03.1981 року ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис № 345.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8, виданим 14.04.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 748.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_6, та на підставі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. від 26.05.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 після смерті її батька ОСОБА_6 відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру, а також у зв'язку з тим, що окрім ОСОБА_3 є спадкоємець, який прийняв спадщину - ОСОБА_5
Суд зазначає, що оскільки ОСОБА_5 проживала разом ОСОБА_6, то фактично прийняла спадщину. Проте до суду відповідачем ОСОБА_5 надано заяву про визнання позову, тобто вона фактично відмовилась від своєї частини у спадщині на користь ОСОБА_3
Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа вказаної квартири складає 59,20 кв.м, житлова - 41,70 кв.м.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.
Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331, 355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-22», про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін