Справа №173/1956/15-ц
Провадження №2/173/938/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 червня 2002 року між нею та її онуком, ОСОБА_2, було укладено договір довічного утримання. Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобовязання утримувати позивача, забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати її, надавати необхідну допомогу. ОСОБА_1, в свою чергу, передала ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_1. Спочатку ОСОБА_2 виконував свої обовязки за договором, проте взимку 2015 року почав ухилятися від виконання зобовязань. Позивач сама купує собі одяг, продукти харчування, сплачує комунальні платежі. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 11 червня 2002 року між нею та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Також суду пояснила, що відповідач зараз мешкає разом із нею в спірній квартирі. Він почав випивати, а тому припинив надавати їй допомогу, у них виникають сварки, траплялося, що він зачиняв двері та вона не могла потрапити до квартири. На думку позивача, оскільки онук не виконує свої обовязки, договір довічного утримання необхідно розірвати. Відповідач не заперечує проти розірвання договору, проте до нотаріуса іти відмовляється.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

11 червня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 1384 (а.с.5).

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 зобовязався довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати її харчуванням, одягом, наглядом, необхідною допомогою, залишивши в її безкоштовному довічному користуванні одну кімнат розміром 18 кв.м.

Згідно зі ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У відповідності до умов договору, отримавши від ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_2 з умовою забезпечення довічного утримання ОСОБА_1, ОСОБА_2 допустив порушення зобовязання та з зими 2015 року припинив виконувати обовязки щодо утримання ОСОБА_1 Оскільки відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що ці обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Згідно з ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

На підставі вищевикладеного суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача як відчужувача про розірвання договору довічного утримання у звязку з неналежним виконанням набувачем, ОСОБА_2, обовязків за договором та про визання права власності на майно, яке було передано нею. А тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати. Окрім того, суд приймає до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір не в повному обсязі, а саме, недоплаченою є сума судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., яка підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 744, 755-756 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 11 червня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1384.

Визнати право власності ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін..н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) понесені нею судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін..н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) судовий збір в дохід держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко