АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/7522/15 Головуючий 1 інстанції Малихін О.Р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів - Сащенко І.С., Довгаль А.П.,

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Московського району Харківської області про позбавлення батьківських прав і стягнення заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Московського району Харківської області та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їхніх доньок ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів за період з 30.04.2009 року по 01.05.2015 року в сумі 54 335, 55 грн.

В обґрунтування позову вказала, що знаходилась з відповідачем ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2009 рік і у них народились дві дочки. Після розірвання шлюбу дочки залишились проживати з нею. Рішенням суду за 2009 рік з відповідача на її користь на утримування дітей були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини від всього його заробітку. Але відповідач ухиляється від сплати аліментів, а тому склалась вказана сума заборгованості.

З моменту припинення шлюбних відносин і по цей час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримування дітей не надавав, не піклувався про їхній фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми і взагалі, тобто ніколи не дбав про їх дітей. Діти не отримують від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, він самоусунувся від будь-якого спілкування з ними та виховання та утримування, не цікавиться їхнім життям, не піклується та не цікавиться станом їхнього здоровя.

Представник третьої особи просив розглядати справу на розсуд суду. Вказав, що питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав органом опіки та піклування не розглядалося.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання суду першої інстанції не зявився.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що зареєструвала шлюб з іншим чоловіком і у 2011 році виїхала з чоловіком і двома дітьми: дочками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач, з України, на постійне проживання до США, де мешкає з дітьми по теперішній час. Вивіз дітей за межі України вона здійснювала без згоди їх батька, на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.07.2011 року. Відповідач залишився проживати в Україні. Представник позивача вважає, що суд безпідставно вказав, що позивачкою не надано доказів, що відповідач ухиляється від батьківських обовязків. Ухиленням від виконання батьківських зобовязань відповідачем свідчать довідки про заборгованість по сплаті аліментів на дітей.

Крім того цей факт доведений розглядом справи про усунення перешкод у виїзді за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, що слухалася в Московському районному суді та рішенням цього ж суду вказано, що відповідач не заперечує проти позовних вимог та згоден з ними. Внаслідок чого позивачці рішенням суду було надано дозвіл на оформлення проїзних документів на виїзд за кордон з малолітніми доньками.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що з 25.04.1998 року по 15.09.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2. Після припинення шлюбу обидві дочки залишилися проживати з позивачкою. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.07.2009 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 і їй надано дозвіл на оформлення проїзних документів на виїзд за кордон з малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_6 ОСОБА_9.

На час звернення з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно дочок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позивачка вже тривалий час проживала у США з новим чоловіком ОСОБА_10

Позивачка вважала, що при таких обставинах відповідач ухиляється від участі у вихованні дітей, самоусунувся від будь-якого спілкування з ними, не виховує і не утримує їх, не піклується про їх стан здоровя, не цікавиться їх життям.

В п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Згідно до вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують гідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.

З матеріалів справи вбачається, що з 2011 року позивачка з дітьми проживають у США (а.с.21-30). Відповідач проживає у м. Харкові. При таких обставинах він, завдяки діям позивачки, яка без його згоди виїхала з малолітніми дітьми до США, позбавлений можливості спілкуватися з дітьми, приймати участь у їх вихованні, навчанні, опікуватися дітьми, виховувати їх та спілкуватися з ними. Позивачкою не наведено жодної підстави, передбаченої зазначеною статтею, як підставу для позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх спільних дітей.

Доводи позивачки про те, що відповідач не сплачує на її користь аліменти на дітей самі по собі не є підставою для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Висновок Департаменту Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за підписом ОСОБА_11 колегія не приймає до уваги, оскільки він ґрунтується лише на тому, що у ОСОБА_5 мається заборгованість за аліментами. Інших підстав до позбавлення батьківських прав, які передбачені ст. 164 СК України у висновку не наведено. Крім того зазначеним висновком фактично підтверджується те, що ОСОБА_3 тривалий час разом із дітьми проживає у США. У висновку не враховано, що батько може приймати участь у вихованні, спілкуватися з дітьми надавати їм доступ до культурних та інших духовних цінностей не з власної вини. Висновок не відповідає дійсності оскільки не ОСОБА_5В самоусунувся від виховання дітей, а позивачка без його згоди вивезла дітей з України до США. Колегія суддів при таких обставинах не вбачає підстав до позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 Дар*ї ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 з підстав зазначених позивачем.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові у цій частині і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача суму заборгованості по аліментам у розмірі 54335,55 грн. .

Судова колегія вважає, що аліменти стягнуті за постановою суду повторному стягненню не підлягають.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст..74 ЗУ «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

При відсутності спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Така заборгованість може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із доходу боржника на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

Крім того, як пояснив відповідач від виконання рішення про стягнення аліментів він не ухилявся. Постійно працює, своє місце роботи не приховував. Державний виконавець жодного разу не викликав його з приводу несплати аліментів. З матеріалів справи вбачається, що як стягувач ОСОБА_3 так і боржник ОСОБА_5 зареєстровані за однією адресою м. Харків, віл. Блюхера, 64 кв.4 , крім того відповідач не тільки зареєстрований а і проживає за цією адресою. При таких обставинах державному виконавцю ніщо не перешкоджало вирішити питання про виконання рішення суду про стягнення аліментів. Доказів, що відповідач ухилявся від сплати аліментів суду не надано.

Враховуючи викладене судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції і в цій частині.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді