АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріБасюк Ю.В.

за участю: позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представника позивачів ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_11 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року

У справі за заявою ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про забезпечення доказів, шляхом накладення арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року заяву про забезпечення доказів, шляхом накладення арешту майна залишено без задоволення. /а.с. 6-7/

№ справи 754/21295/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7343 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Буша Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вважає, що суд першої інстанції помилково послався на ч. 1 ст. 153 ЦПК України, як на підставу повідомлення заявників по справі, оскільки вказана норма стосується стадії подачі заяви про забезпечення позову в разі, якщо позов вже прийняти до провадження. Зазначила, що в даному випадку суд повинен був застосувати ч. 2 ст. 153 ЦПК України що стосується розгляду заяви лише за участю заявника, у зв'язку з чим суд першої інстанції не встановив дійсних обставин звернення такою заявою. Зазначила також, що аналогічна справа вже розглядалась Деснянським районним судом м. Києва, правомірність забезпечення позову підтверджена апеляційною інстанцією, а тому, з урахуванням того, що в разі задоволення позову підлягала б застосуванню ст. 216 ЦК України, відмова у забезпеченні позову може зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявників та їх представника, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін на підставі наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 151 ЦПК України та роз'ясненнями, викладеними у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що заходи забезпечення позову вживаються судом, за загальним правилом після пред'явлення позову та відкриття провадження у справі, а ч. 4 ст. 151 ЦПК України передбачений лише один вид позову, який може бути забезпечений до його пред'явлення, а саме, щодо захисту справа інтелектуальної власності, встановивши, що позов заявників в подальшому не буде стосуватись захисту права інтелектуальної власності.

Доводи апеляційної скарги щодо забезпечення позову в аналогічній справі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у справі, на яку посилаються заявники позов забезпечено після відкриття провадження у справі, а як повідомлено самими заявниками, на момент розгляду апеляційної скарги з позовом до суду вони не звертались, тому з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зважаючи на те, що вказаний позов не стосується захисту прав інтелектуальної власності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви, що не позбавляє заявників звернутись до суду з позовом про захист їх прав з одночасною подачею заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції ч. 2 ст. 153 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане не може слугувати підставою для відміни по суті правильного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: