Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2015 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» (далі - ПрАТ «Європейський страховий союз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 23 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Європейський страховий союз» було укладено договір обов'язкового страхування власників наземних транспортів. 20 вересня 2013 року у м. Рівному по вул. Фабричній, 2а сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Даф FTXF 95», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, під керуванням ОСОБА_3 01 жовтня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Каско» (далі - ТОВ «Каско»), що є власником автомобіля «Даф FTXF 95» звернулося до ПрАТ «Європейський страховий союз» із заявою про страхову виплату. Позивач здійснив страхову виплату у розмірі 8628,49 грн. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не повідомив ПрАТ «Європейський страховий союз» про настання страхового випадку у строки, передбачені чинним законодавством, позивач просив стягнути з нього в порядку регресу вищевказану суму.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Європейський страховий союз» 8628,49 грн сплаченого страхового відшкодування. Вирішено питання про розподіл судовий витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що відповідачем не було належним чином повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 20 вересня 2013 року у м. Рівному по вул. Фабричній, 2а сталася ДТП за участю транспортного засобу «Даф FTXF 95», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, та яким керував ОСОБА_3. Внаслідок ДТП автомобіль «Даф FTXF 95» отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 серпня 2013 року (а.с. 6).

Судами також встановлено, що 01 жовтня 2013 року ТОВ «Каско», що є власником автомобіля «Даф FTXF 95», звернулося до ПрАТ «Європейський страховий союз» із заявою про страхову виплату, в результаті чого вказаною страховою компанією було здійснено страхову виплату у розмірі 8628,49 грн., що підтверджується копією страхового акту від 06 лютого 2014 року та розрахунком страхового відшкодування (а.с. 27 - 28).

За правилом ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд всупереч вимогам статей 212 - 214, 303 ЦПК України не звернув уваги на те, що відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що факт перерахування позивачем суми страхової виплати у розмірі 8628,49 грн. не підтверджується належними розрахунковими документами. Разом з тим, апеляційний суд вказані обставини не перевірив та не спростував доводи відповідача відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, якою визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону, у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги з підстав невиконання відповідачем обов'язку щодо повідомлення страховика протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд належним чином не обґрунтував, з яких підстав не прийняв як належний доказ виконання вказаного обов'язку здійснення 23 вересня 2013 року письмового повідомлення ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про настання страхового випадку відповідно до вимог Додатку 1 Положення про порядок врегулювання збитків обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів шляхом передачі страховому агенту - товариству з обмеженою відповідальністю «ХЛ. Брокер і Партнери», який діє на підставі договору про надання страхових агентських послуг № 11-13-Д від 25 квітня 2013 року (а.с. 78, 79). Вказане повідомлення відповідача про ДТП з доданими документами страховий агент 24 вересня 2013 року направив на електронну адресу директора департаменту страхування Рівненського регіону ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (а.с. 80). Крім того, апеляційний суд не обґрунтував, з яких підстав не врахував пояснення свідка - працівника товариства з обмеженою відповідальністю «ХЛ. Брокер і Партнери» щодо направлення електронною поштою вказаного повідомлення.

Отже, відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд не зазначив якими саме доказами відповідач повинен був довести своє повідомлення і не вмотивував, чому електронний лист з двома файлами не є належним доказом. Крім того, судом не спростовано належним доказом саму можливість направлення повідомлення електронною поштою та того, що позивач не отримував електронного листа.

Крім того, апеляційний суд не врахував, що повідомлення про спірний страховий випадок було також прийняте страховиком 01 жовтня 2010 року, що вбачається з Журналу реєстрації письмових повідомлень/заяв про настання подій, які мають ознаки страхових випадків ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (а.с. 134 - 142).

Разом з тим, підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 та підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; сам позивач його визнав, сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15.

Таким чином, розглядаючи справу, апеляційний суд повинен врахувати зазначену вище правову позицію та встановити обставини, які мають значення для вірного вирішення справи по суті.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська