441/1513/15-ц 2/441/764/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

при секретарі Сорока М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2

та відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2015р. позивач звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що вона проживає та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Верхній в с. Добряни Городоцького району Львівської області, який належить їй на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстровані та проживають вона та її внук - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син відповідачки, якого вона виховує з трьохмісячного віку. Рішенням виконавчого комітету Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області № 25 від 26.05.2006р. та на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.05.2006р. про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 її визнано опікуном останнього.

Вказувала, що крім неї та ОСОБА_4 у її будинку зареєстрована, проте не проживає понад шістнадцять років відповідачка у справі та її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно записів у будинковій книзі відповідачка зареєстрована у її будинку з 18.08.1995р., проте з травня 1999р. її дочка у будинку не проживає, жодних витрат по оплаті та утриманню будинку не несе.

Зазначала, що через формальну реєстрацію відповідачки у її будинку у неї виникають непотрібні проблеми. На її адресу надходять повідомлення про візит представників кредитора, постійно телефонують з колекторського агентства "Фактор". Вона зрозуміла, що у відповідачки є кредити у банку, які вона не сплачує. Через такі непотрібні, безпідставні клопоти та тривоги у її поважному віці (85 років) у неї виникають проблеми зі здоров'ям. Факт відсутності відповідачки у її будинку підтверджується актами обстеження факту проживання громадян від 05.08.2015р., 15.09.2015р., 20.10.2015р.. Підтвердити такий факт можуть також свідки.

Беручи до уваги усе вищенаведене, просила суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право на користування будинком № 146 на вул. Верхній в с. Добряни Городоцького району Львівської області.

Позовні вимоги підтримано в судовому засіданні позивачем та її представником. Як додатково пояснила представник позивача, ОСОБА_3 не проживає у будинку матері понад 16 років, жодних перешкод у вселенні їй з цього часу ніхто не чинив, за комунальні послуги сплачує лише позивач, відповідач будинком не цікавиться, жодних її речей там немає. Позивач через формальну прописку відповідача не може належним чином оформити субсидії на оплату комунальних послуг, їй постійно приходять адресовані відповідачу листи з банку, колекторської фірми про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами, телефонують з погрозами про конфіскацію майна за неповернення грошей, що негативно відбивається на здоров'ї позивача, яка є особою похилого віку. ОСОБА_3 вже 10 років проживає зі своїм цивільним чоловіком у м. Дрогобич, вул. І. Франка, 55/4 Львівської області, має з ним спільну дитину. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 якимось чином перешкоджають проживати за місцем своєї реєстрації представлено не було, такий факт заперечує і сама відповідач.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила і пояснила, що дійсно вже близько 16 років не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Спочатку вона жила в м. Кривий Ріг, а останні 10 років дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, проте її цивільний чоловік не хоче прописувати її там. Її другий син проживає разом з нею і відвідує школу в м. Дрогобич. Вона раз на пів року відвідує маму, проте спроб повернутися туди на постійне місце проживання не робила. Не зверталася в жодні інстанції з приводу чинення їй перешкод у користуванні спірним житлом, не хоче туди повертатися, бо її мати не сприймає її нового чоловіка.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника та відповідача, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є єдиним власником будинковолодіння № 146 на вул. Верхня в с. Добряни Городоцького району Львівської області, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССС № 041556 від 21.12.2006р. (а.с.5).

Згідно даних будинкової книги в будинку № 146 на вул. Верхня в с. Добряни Городоцького району Львівської області зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-11).

Актами про фактичне місце проживання від 05.08.2015р., 15.09.2015р. та 20.10.2015р., складеними представниками Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області, встановлено, що на час відвідування ОСОБА_3 в домогосподарстві відсутня, що підтвердили також мати ОСОБА_3 та сусіди (а.с.7-9).

Кореспонденція з банку та колекторської фірми на ім'я відповідача фактично надходить за місцем її реєстрації в с. Добряни Городоцького району Львівської області (а.с.12-13).

Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 понад шістнадцять років у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживає, речей особистого вжитку відповідачки у спірному будинку немає, в судовому засіданні відповідач фактично визнала, що не робила спроб повернутися на постійне місце проживання і мати не чинила їй перешкод у поверненні в будинок, формальна прописка відповідача зумовлює необхідність несення позивачем додаткових витрат на оплату комунальних послуг, а надходження кореспонденції з банків та колекторських фірм створює додаткові незручності позивачу як особі похилого віку і негативно впливає на її самопочуття, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що належить її матері - ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням у будинку № 146 на вул. Верхня в с. Добряни Городоцького району Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6