Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що на підставі рішення суду Василівського району Запорізької області від 27 квітня 2000 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, який був її чоловіком, суму боргу у розмірі 48 633,90 гривень.

На території України зазначене рішення суду було частково виконано та з відповідачів була стягнута грошова сума у розмірі 10 682, 37 грн.

Ухвалою Псковського обласного суду Російської федерації від 26 травня 2003 року надано дозвіл на примусове виконання на території Російської Федерації рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2000 року, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 214 805,65 рублів.

24 червня 2006 року ОСОБА_4 помер.

На підставі Ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2007 року була проведена заміна стягувача - ОСОБА_4 його правонаступником - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 3-5-6- від 30 травня 2003 року, виданого Псковським обласним судом Російської федерації на виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2000 року, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 214 805,65 рублів.

Ухвалою Псковського обласного суду Російської федерації від 28 квітня 2008 року надано по відношенню до ОСОБА_2 дозвіл на примусове виконання на території Російської Федерації ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2007 року про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В ході здійснення виконавчих дій судовим приставом-виконавцем звернуто стягнення на майно боржника у сумі 500 рублів, які перераховано на її рахунок.

Крім того, шляхом здійснення виконавчих дій звернуто стягнення на майно боржника та пенсію, та стягнута грошова сума у розмірі 30 888 гривень.

На 09 липня 2014 року залишок заборгованості по виконавчому листу складає 183 917,65 рублів, що підтверджується повідомленням Федеральної служби судових приставів від 09 липня 2014 року № 00151/14/39950.

За час з 18 липня 2014 року по 05.03.2015 року на її користь додатково перерахована грошова сума у розмірі 26362 рублів.

На 01 березня 2015 року сума заборгованості за виконавчим листом складає 183917,65-26362= 157 555,65 рублів, що еквівалентно 58326,83 грн..

Позивачка просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму інфляції в розмірі 68622,75 гривень, три відсотки річних в сумі 26597,05 гривень, а всього - 95219,80 гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати у розмірі 952,2 гривень.

В судове засідання позивачка не зявилася, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2000 року, копія якого є у справі, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 48 633,90 гривень.

На території України зазначене рішення суду було частково виконано та з відповідачів була стягнута грошова сума у розмірі 10 682, 37 грн.

Ухвалою Псковського обласного суду Російської федерації від 26 травня 2003 року, копія якого є у справі, надано дозвіл на примусове виконання на території Російської Федерації рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2000 року, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 214 805,65 рублів.

24 червня 2006 року ОСОБА_4 помер.

На підставі Ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2007 року, копія якої є у справі, була проведена заміна стягувача - ОСОБА_4 його правонаступником - дружиною - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 3-5-6- від 30 травня 2003 року, виданого Псковським обласним судом Російської федерації на виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2000 року, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 214 805,65 рублів.

ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Псковського обласного суду Російської федерації від 28 квітня 2008 року, копія якої є у справі, надано по відношенню до ОСОБА_2 дозвіл на примусове виконання на території Російської Федерації ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2007 року про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Рішення суду було частково виконано, але, станом на 01 березня 2015 року сума заборгованості за виконавчим листом складає 157 555,65 рублів, що підтверджується листом Федеральної служби судових приставів від 09 липня 2014 року № 00151/14/39950, копія якого є у справі. Зазначена сума еквівалентна 58326,83 грн..

Ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.17 та п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі акти, враховуючи, що з вини відповідачки до теперішнього часу не виконано вищевказане рішення суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки розмір інфляційних витрат за період прострочення з 01.01.2006 року по 10.03.2015 року в сумі 68622,75 гривень, три відсотки річних за період з 01.01.2000 року по 10.03.2015 року в сумі 26597,05 гривень, а всього - 95219,80 гривень;

При цьому, суд погоджується з розрахунком зазначених сум, наданим позивачкою.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, якщо такі є, відповідачка суду не надала.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд також вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі судові витрати у розмірі 952,20 грн., які підтверджуються квитанцією, яка є у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст.208, 218, 256,258,261,267,526, 527, 530, 549-552, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60,84, 88,169,208, 209,212, 213, 214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати за період прострочення з 01.01.2006 року по 10.03.2015 року в сумі 68622,75 гривень, три відсотки річних за період з 01.01.2000 року по 10.03.2015 року в сумі 26597,05 гривень, а всього - 95219,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову у розмірі 952,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_5