АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4633/15 Справа № 183/8197/14 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та ухвалено стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с. 6, 7), а рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року, шлюб між сторонами було розірвано, а дитина залишена проживати матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.3).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив, з того, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину та брати участь у витратах на її утримання, а тому враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач офіційнно не працевлаштований та має мінливий, нерегулоярний дохід, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн..

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2на те, що відповідач володіє транспортним засобом та отримує прибуток від здачі в оренду земельної ділянки, а тому здатний сплачувати аліменти у розмірі 1300 грн. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не підтверджені жодним доказом не було.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка несе додаткові витрати на дитину, а саме: на відвідування платних занять, несе шкільні витрати, на придбання одягу, колегія судді вважає необгрунтованими, оскільки ці вимоги не можуть бути розглянуті по вказаній справі, оскільки вони є самостійними вимогами, а тому позивачка не позбавлена можливості на звернення до суду в порядку ст. 185 СК України

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: