АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7968/15 Головуючий 1 інст. Сорока О.П.
Категорія: спори, що виникають із договорів
У Х В А Л А

іменем України

18 листопада 2015 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів Кружиліної О.А.,

ОСОБА_1,

секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики,

в с т а н о в и в :

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що надав суду достатньо доказів для позитивного вирішення справи на його користь. Вказує, що свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт боргу ОСОБА_3 та його обовязок повернути йому (позивачу) борг, що наявність боргу не заперечував і ОСОБА_3, який звертався до державної виконавчої служби з проханням здійснювати стягнення за виконавчими листами грошових коштів з пенсії ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 в Приватбанку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на ті ж доводи, які виклав в апеляційній скарзі, надав оригінали другого примірника заяв та скарг ОСОБА_3 на посадових осіб відділу державної виконавчої служби у звязку з примусовим виконанням рішення Дзержинського районного суду м.Харкова рішення суду про стягнення зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошових коштів та невиконанням державним виконавцем вимог заявника про стягнення коштів з боржника на імя ОСОБА_2

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ст.509 ЦК України, на яку посилався позивач, а також п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, в тому числі і з договорів та інших право чинів.

ОСОБА_2 як на підставу вимог посилався на договір позики.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_6 2800 грн., вказуючи, що саме таку суму ОСОБА_3 зобовязаний йому сплатити на підставі того, що він усно обіцяв оплатити надану ним, ОСОБА_2, правову допомогу надану під час вирішення в Дзержинському районному суді м.Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт укладення ним і ОСОБА_3 договору позики.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким рішенням, так як суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, рішення ухвалено ним на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторона посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонам та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення з ОСОБА_3 2800 грн., ОСОБА_2, як на підставу цієї вимоги, посилався на борг відповідача, який виник у звязку з невиконанням зобовязань за договором позики.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з огляду на те, що законом, а саме, ст.1046 ЦК України, передбачено визначення поняття договору позики та обовязкове дотримання вимог ст.1047 ЦК України щодо форми його укладення, де передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Таких доказів ОСОБА_2 суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на заяви та скарги на дії державного виконавця, подані від імені ОСОБА_3, не свідчать про укладення договору позики, який має містити у собі умови, передбачені ст.1046 ЦК України.

Також суд правильно відхилив і посилання ОСОБА_2 на покази свідка ОСОБА_4, так як вони, з огляду на ч.2 ст.59 та ст.1047 ЦК України, не можуть визнаватися допустимим доказом.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 чт.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_1