АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого Левенця Б.Б.

суддів Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська міська рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною власністю подружжя, поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 15 квітня 1989 року до 11 грудня 2013 року. У грудні 2011 року відповідачкою придбано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Зазначивши, що договір купівлі-продажу вищевказаної квартири був укладений без згоди позивача та посилаючись на положення ст.ст. 358, 365, 372 ЦК України, ст.ст. 65, 71 СК України просив визнати недійсним вищевказаний договір купівлі-продажу квартири, визнати нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнати за позивачем право на Ѕ частки вищевказаної квартири, судові витрати покласти на відповідача. (а.с.1-9)

Відповідач проти позову заперечувала. (а.с.40-44)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська міська рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною власністю подружжя, поділ майна подружжя залишено без задоволення. (а.с.72,74-79)

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на неправильне встановлення обставин, неправильне дослідження та оцінку доказів, що на думку апелянта є підставою для скасування оскаржуваного рішення. (а.с.86-88)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщались встановленим порядком про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки представнику ОСОБА_3, останній заявив про відкладення розгляду справи посилаючись на зайнятість в іншій цивільній справі. (а.с.96-106)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2011 року був укладений і нотаріально посвідчений договір за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 придбав двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. (а.с.26-27)

За п. 2.1 цього Договору за придбану квартиру ОСОБА_6 сплатив 484 520 грн.

Право власності ОСОБА_6 на вищевказану квартиру було зареєстровано встановленим порядком. (а.с.28-29)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. За повідомленням заступника завідувача 15-ої Київської державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр.. ОСОБА_6 не заводилась. (а.с.25, 55-56)

Доводи позивача про те, що відповідачка здійснила відчуження вказаної квартири без наявності нотаріально посвідченої згоди позивача із посиланням на ч.2 ст. 65 СК України не підтверджуються наявними у справі доказами, а тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року у кримінальній справі, як набравше законної сили рішення суду яким досліджено факт придбання спірної квартири за кошти подружжя колегія суддів відхилила, оскільки такого висновку, як і визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя зазначена ухвала не містить. Посилання в ухвалі на показання свідків із висновком про наявність між сторонами цивільно-правових відносин не є предметом спору по цій справі.(а.с.8)

Розгляд іншим судом спору про поділ майна подружжя сторони не заперечували, такі обставини підтверджуються наявними у справі доказами. (а.с.4-7, 20-24, 30-35, 42-44, 49)

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не була стороною оспорюваного договору не виконувала обовязків за дорученням покупця за цим договором, а тому, не може бути визнана належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 про визнання цього договору недійсним, а відтак, відсутні і підстави для застосування ч. 2 ст. 369 ЦК України щодо письмової нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 на укладення оспорюваного правочину.

З цих же підстав не підлягають задоволенню і похідні вимоги про визнання вищевказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя із визнанням права позивача на Ѕ частки цієї квартири.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/8391/2015

Унікальний номер 754/20347/14-ц

Головуючий у першій інстанції Галась І.А.

Доповідач Левенець Б.Б.