РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

народних засідателів - Валуєва Б.Є., Дворецького Ю.І.,

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи безвісно відсутньою, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, в якій просив суд ухвалити рішення на підставі якого визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської Федерації.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилалася на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Його батьками є: мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_2.

До 1959 року родина проживала у м. Хабаровськ, потім змінила місце проживання та переїхала спочатку до м. Новосибірськ, а потім до м .Харкова. Сімейні відношення між батьками заявника погіршилася, та в 1965 році було оформлено розірвання шлюбу. В 1966 році мати заявника вийшла заміж вдруге та змінила прізвище на «ОСОБА_3».

ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати заявника, ОСОБА_4 померла.

Заявник зазначає, що свого батька останній раз бачив в дитинстві. Після прозрівання шлюбу батько виїхав з м. Харкова до Росії. З того часу будь-якого зв'язку з батьком не було. Згодом, мати намагалася розшукати ОСОБА_2, однак позитивних результатів це не дало.

Встановлення факту того, що батько заявника, ОСОБА_2 є безвісно відсутнім, необхідно йому для подальшої зміни місця проживання, а саме виїзду на постійне місце проживання до іншої країни.

У зв'язку з викладеним заявник був змушений звернутися до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданнізаявлені вимоги підтримали, просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення та підставі наявних в ній доказах.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_1, батьками якого є: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3. ( а.с. 11)

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 342 від 03.05.1965 року, остання змінила прізвище на ОСОБА_3.

В подальшому ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4, який було розірвано про що 15.05.1967 року зроблено актовий запис № 29434, та змінила прізвище на ОСОБА_3. ( а.с. 13)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати заявника, ОСОБА_3 померла. ( а.с. 12)

Як пояснив в судовому засідання заявник ОСОБА_1, після розірвання шлюбу між його батьками, батько ОСОБА_2 у 1965 році виїхав з місця Харкова до Росії, з того часу будь-якого зв'язку з ним не підтримував, місце його перебування не відоме. Спроби заявника та його матері встановити місце перебування ОСОБА_2 не дали результатів.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) особи від 11.11.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по даним відділу адресно-довідкової роботи ГУДМСУ в Харківській області, в м. Харкові та Харківської області не значиться. ( а.с. 15)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, колишня дружина заявника, та ОСОБА_8 нинішня дружина заявника, пояснили, що в родині ОСОБА_8 вони проживають досить тривалий час. Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вони ніколи не бачили. Зі слів матері заявника їм відомо, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу виїхав до Росії. З того часу будь-яких відомостей щодо місця його перебування у заявника та його матері не було. Доля ОСОБА_2 їм також не відома. Також свідки зазначили про те, що мати заявника намагалася з'ясувати місце проживання свого колишнього чоловіка, однак їй це не вдалося.

У відповідності до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Даючи оцінку вищезазначеному, суд вважає, що є всі підстави для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою саме з 01.01.1966 року, оскільки неможливо встановити місяць одержання останніх відомостей про місце його перебування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208-210, 212-215, 246-250 ЦПК України, ст.ст. 43 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, безвісно відсутнім з 01 січня 1966 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович

Народні засідателі Б.Є. Валуєв

Ю.І. Дворецький