Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до товариства з обмеженою відповідальністю «Лазер Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія «Транс-Юг», товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Континент», ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «КДС Груп» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором закасаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальний комерційний банк «Камбіо», правонаступником якого є ПАТ «Банк Камбіо», та товариством з обмеженою відповідальністю «Лазер Плюс» (далі - ТОВ «Лазер Плюс») було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 5 млн. 800 тис. грн зі сплатою 24 % річних з кінцевим строком повернення до 30 жовтня 2009 року. Оскільки позичальник не виконував зобов'язання за цим договором, на вимоги банку не реагував, утворилась заборгованість у розмірі 6 176 374 грн 59 коп.

31 липня 2008 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія «Транс-Юг» (далі - ТОВ «Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія «Транс-Юг») було укладено кредитний договір, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 6 млн. 520 тис. грн зі сплатою 16 % річних з кінцевим строком повернення до 4 листопада 2013 року. Оскільки позичальник не виконував зобов'язання за цим договором, на вимоги банку не реагував, утворилась заборгованість у розмірі 5 928 520 грн 08 коп.

21 травня 2010 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Континент» (далі - ТОВ «Еко Континент») було укладено кредитний договір, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 1 млн. 500 тис. доларів США зі сплатою 18 % річних з кінцевим строком повернення до 22 лютого 2012 року. Оскільки позивальник не виконував зобов'язання за цим договором, на вимоги банку не реагував, утворилась заборгованість у розмірі 1 614 270 доларів 85 центів США.

13 вересня 2010 між банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави майнових прав та відступлення права вимоги, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком за виконання ТОВ «Лазер Плюс», ТОВ «Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія «Транс-Юг» та ТОВ «Еко Континент» зобов'язань за вказаними кредитними договорами. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаними вище кредитними договорами ОСОБА_4 передав банку у заставу майнові права на грошові кошти у розмірі 3 млн. 385 тис. доларів США, що знаходились на депозитному рахунку ОСОБА_4 у банку на підставі договору банківського вкладу від 1 травня 2008 року, проте 9 серпня 2012 року були списані у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за зазначеними кредитними договорами 3 серпня 2010 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «КДС Груп» (далі - ТОВ «КДС Груп») були укладені договори поруки.

Оскільки позичальники та поручителі зобов'язання за вказаними договорами не виконують, на вимоги банку не реагують, позивач просив солідарно стягнути на його користь з ТОВ "Лазер-Плюс", ОСОБА_4, ТОВ "КДС Груп" заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року у розмірі 5 млн. 850 тис. грн 00 коп. та відсотки за користування кредитними коштами в сумі 326 374 грн 59 коп.; солідарно стягнути на його користь з ТОВ «Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія «Транс-ЮГ», ОСОБА_4, ТОВ "КДС Груп" заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року у розмірі 5 млн. 400 тис. грн та відсотки за користування кредитними коштами в сумі 528 520 грн 08 коп., а також пеню у сумі 1 069 960 грн 47 коп.; солідарно стягнути на його користь з ТОВ "Еко Континент", ОСОБА_4, ТОВ "КДС Груп" борг за кредитом в сумі 1 млн. 500 тис. доларів США та відсотки за користування кредитними коштами в сумі 114 270 доларів 85 центів США, а також пеню у розмірі 291 568 доларів 74 центи США.

Збільшивши позовні вимоги, позивач просив також визнати за ним право застави на керосин технічний у загальній кількості 1 842,184 т. за договором застави № 27‑2008/2 від 24 квітня 2011 року, укладеним між ним та ТОВ "Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія "Транс-ЮГ".

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, позовні вимоги ПАТ "Банк Камбіо" задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ "Лазер Плюс", ОСОБА_4, ТОВ "КДС Груп" на користь ПАТ "Банк Камбіо" заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року, яка складається з: 5 млн. 850 тис. грн - борг за кредитом; 326 374 грн 59 коп. - відсотки за користування кредитом; 1 128 642 грн 78 коп. - пеня.

Стягнуто солідарно з ТОВ "Українсько-Казахська нафтотранспортна компанія "Транс-Юг", ОСОБА_4, ТОВ "КДС Груп" на користь ПАТ "Банк Камбіо" заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року, яка складається з: 5 млн. 400 тис. грн 00 коп. - борг за кредитом; 528 520 грн 08 коп. - відсотки за користування кредитом; 1 069 960 грн, 47 коп. - пеня.

Стягнуто солідарно з ТОВ "Еко Континент", ОСОБА_4, ТОВ "КДС Груп" на користь ПАТ "Банк Камбіо" заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2010 року, яка складається з: 23 003 421 грн 00 коп. - борг за кредитом; 1 752 413 грн 65 коп. - відсотки за користування кредитом; 4 471 385 грн 65 коп. - пеня.

Визнано право застави ПАТ "Банк Камбіо" на керосин технічний у загальній кількості 1 842, 184 тон за договором застави від 24 квітня 2011 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Еко Континент» відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року у відкритті провадження у даній справі за касаційною скаргою ТОВ «Лазер Плюс» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року відмовлено.

Отже, вказана справа неодноразово розглядалась в касаційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позичальники не виконали своїх зобов'язань за кредитними договорами, а поручителі не забезпечили виконання взятих на себе зобов'язань. При цьому договори є правомірними і не оспореними (ст. 204 ЦК України).

Доводи касаційної скарги про те, що суди розглянули справу за відсутності ОСОБА_4, безпідставні, оскільки його було повідомлено про розгляд справи відповідно до вимог ч. 6 ст. 74 ЦПК України за адресою його місця проживання, зазначеною в договорі з банком (т. 1, а.с. 41-42), у позовній заяві та інших матеріалах справи ( т. 2, а.с. 52), а про зміну свого місця проживання під час провадження у справі ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України суд не повідомив.

При цьому колегія суддів зазначає, що судові повістки, які направлялись ОСОБА_4, були повернуті до суду (т. 1 а.с. 83, 93), також ОСОБА_4 повідомлявся про дату судового засідання через засоби масової інформації зокрема в газеті «Урядовий кур'єр» (т. 1, а.с. 157, 158, 174, 175, 182, 184), телеграмою (т. 2, а.с. 6, 52). Про те, що останнє місце проживання ОСОБА_4 невідоме, зазначала і ОСОБА_5, яка наразі представляє його інтереси, представлявши раніше при оскарженні судових рішень інтереси ТОВ «Еко Континент» (т. 2 а.с. 41, 77, 82). Отже, у ході розгляду справи ОСОБА_4 повідомлявся у порядку, встановленому ЦПК України.

Касаційна скарга не містить інших доводів незаконності судових рішень.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

Д.Д. Луспеник