Номер провадження 2/754/1774/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Журавської О. В.

з участю секретаря - Лісовської А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_1, третя особа : ОСОБА_2 про визнання недійсним договору страхування у вигляді полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 9095728 та зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, суд -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 9095728, посилаючись на те, що 27 серпня 2014 року до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було подано ОСОБА_1 заяву про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 23.08.2014 року на а/д Київ-Одеса 42 км.+500 м. за участю наступних транспортних засобів: Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та Opel Vektra, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м.Києва винним у вищезазначеній ДТП визнано ОСОБА_1

Згідно інформації наявної у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та МТСБУ страховий платіж за вищевказаний поліс ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» не надходив, звіт про оформлення Полісу страховим агентом ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» не надано. На підставі викладеного, посилаючись на ч. ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 983 ЦК України, відповідно до яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, позивач просить визнати вказаний договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним, оскільки страхувальником не сплачено страховий платіж та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд про його задоволення, в подальшому представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач з позовними вимогами не погоджувався, у їх задоволенні просив відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 подав до суду позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 36086,34 грн. в подальшому представник третьої особи уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» грошове відшкодування шкоди , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 44 305 грн. та судові витрати.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» заперечував проти задоволення позову третьої особи, ОСОБА_1 просив суд позов ОСОБА_2 задовольнити

Вислухавши пояснення відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» та ОСОБА_1 укладено договорів страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9095728. Строк дії полісу встановлено з 00 год. 00 хв. 18.12.2013 року по 17.12.2014 року включно. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль OPEL VECTRA, державний номер НОМЕР_2. Згідно п. 10 полісу, страховий платіж в розмірі 354,58 грн. сплачено 17.12.2013 року о 13 год. Вказаний поліс підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС». 27 серпня 2014 року до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 23.08.2014 року на а/д Київ-Одеса 42 км.+500м., за участю наступних транспортних засобів: Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та Opel Vektra, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ст. 16. Закону України «Про страхування» визначає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхову платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається відповідно до правил страхування і повинен містити зазначені у вказаній статті обов'язкові реквізити, в т.ч. містити строк дій договору.

Відповідно до частини 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 981, 983 ЦК України, факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Суд критично ставиться до посилань позивача про те, що відповідачем не було оплачено в повному обсязі та вчасно страхові внески за поліс, оскільки в процесі розгляду справи, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач не оплатив страховий поліс, або ж не вніс страхову суму на рахунок позивача, до моменту настання ДТП (страхового випадку).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відтак, невиконання страхувальником зобов'язання по внесенню страхового платежу не може бути підставою для визнання недійсним договору страхування.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за подання МТСБУ.

Відповідно до відповіді від 08.04.2015 року № 7/2-28/10475 з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), вбачається, що статус полісу «бланк не використаний» означає, що страховик отримав від МТСБУ бланк полісу, але не повідомив до ЦБД МТСБУ ніякої інформації про його використання. Статус бланку полісу в ЦБД МТСБУ не впливає на дійсність такого полісу (а.с. 70).

Судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним.

Крім того, як зазначено вище, сплата страхувальником страхового платежу підтверджується відміткою у полісі про його сплату, з зазначенням розміру сплаченого страхового платежу та дати його сплати.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі.

Невнесення отриманих коштів (страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність оспорюваного договору страхування.

За таких обставин відсутні підстави для визнання оспорюваного договору страхування недійсним.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.08.2014 року на а/д Київ-Одеса 42 км.+500 метрів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та Opel Vektra, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2014 р. гр. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 6).

Відповідно до висновку № 521/14 експертного авто-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу від 08.09.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 23.08.2014 року cкладає 35 214,34 грн., а також сума експертного авто товарознавчого дослідження становить 700 грн. та огляд транспортного засобу на СТО складає 172 грн ( а.с.56-59).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Opel Vektra, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована, що підтверджується Полісом № АС/9095728 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 4).

Згідно з положеннями ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності.

Вимоги статті 22 Закону передбачають, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно листа ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» ОСОБА_2 повідомлено, що Страховиком подано позов до суду про визнання недійсним договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування та після набрання рішенням законної сили ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» прийме рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування ( а.с.91).

Відповідно до вимог ст..28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_2 є частково обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 36 086,34 грн. (35214,34грн. - шкода завдана власнику транспортного засобу, згідно висновку № 521/14 від 08.09.2014р., проведення експертного автотоварознавчого дослідження - 700 грн., огляд транспортного засобу - 172 грн.).

Щодо вимог представника позивача ОСОБА_2 про стягнення з Приватного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» понесених позивачкою судових витрат, сплачених за надання правової допомоги та судового збору, суд вважає ці вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки згідно норм ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України такі витрати віднесено до судових витрат, які в разі задоволення позову відшкодовуються позивачам. З відповідача підлягають стягненню на корись позивача судовий збір в сумі 360 грн. 87 коп. та витрати за надання правової допомоги в сумі 3221 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 18 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 202, 203, 207, 215, 979, 981, 983, 998, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» - відмовити.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (МФО 322959, ) на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 36 086 ( тридцять шість тисяч вісімдесят шість) грн. 34 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (МФО 322959, ) на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 3221 ( три тисячі двісті двадцять одна) грн. та судовий збір в сумі 360 ( триста шістдесят) грн. 87 коп.

Врешті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя