РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання права власності, виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення та доповнення вимог просила визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири № 20 по пр.. ОСОБА_7,150-Б в м. Харкові, посвідчений 30.04.2013 ПН ХМНО ОСОБА_5, реєстровий № 1805, та договір купівлі-продажу квартири № 20 по пр.. ОСОБА_7,150Б в м. Харкові, посвідчений 04.11.2013 ПН ХМНО ОСОБА_4, реєстровий № 2969; витребувати спірну квартиру з незаконного володіння ОСОБА_2, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану квартиру та виселити його з жилого приміщення; визнати з ОСОБА_1 право власності на дану квартиру.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що їй належить квартира № 20 по пр.. ОСОБА_7,150-Б в м. Харкові, усі оригінали правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно перебувають у неї. При цьому їй стало відомо, що 30.04.2013 між ПАТ КБ «Надра», якому надано право продавця рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.09.2010 у справі № 2-1815/2010, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 Однак судовим рішенням ПАТ КБ «Надра» надано лише право на відчуження, що не є достатнім для проведення відчуження квартири належним чином. ПН ХМНО ОСОБА_6 було посвідчено договір іпотеки, накладено заборону відчуження, а тому саме цій нотаріус, а не ПН ХМНО ОСОБА_5, повинна була зняти заборону відчуження спірної квартири для оформлення правочину купівлі-продажу квартири. До того ж важливим та обовязковим є у разі зняття заборони щодо відчуження квартири є направлення нотаріусом повідомлення про зняття заборони сторонам правочину. Однак жодних повідомлень ПН ХМНО ОСОБА_5 не направлялося. Враховуючи порушення ПН ХМНО ОСОБА_5 норм чинного законодавства щодо повідомлення ОСОБА_1 про вибуття з володіння останньої спірної квартири, суд має визнати цей договір недійсним. Оскільки нерухоме майно, яке було передано у звязку із виконанням іпотечного договору, відчужено поза волею власника, а тому набувач не вважається добросовісним і це майно може бути в нього витребуване. Водночас визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.04.2013 є підставою на визнання наступних договорів недійсними, а саме договору купівлі-продажу від 04.11.2013, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4 Позивач вважає, що її право власності на нерухоме майно порушено та виражається у перешкоджанні користування ним, а тому є підстави витребувати квартиру, поновити її право користування та вселити її, зобовязавши ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 підтримала доводи уточненої позовної заяви, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог в повному обсязі за підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просила при ухваленні рішення вирішити питання щодо зняття заходів забезпечення позову у справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог в повному обсязі за підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просила при ухваленні рішення вирішити питання щодо зняття заходів забезпечення позову у справі.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Від третіх осіб ПН ХМНО ОСОБА_4 та ПН ХМНО ОСОБА_5 до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ПН ХМНО ОСОБА_6 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляла.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

30 квітня 2013 року ПН ХМНО ОСОБА_5 посвідчено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ПАТ КБ «Надра», що є Іпотекодержателем за Іпотечним договором, укладеним ним з ОСОБА_11, посвідченим ПН ХМНО ОСОБА_6 17.01.2008, передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Право продажу нерухомого майна від імені ОСОБА_1 надано ПАТ КБ «Надра» заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.09.2010, ухваленим у цивільній справі № 2-1815/2010 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

04 листопада 2013 року ПН ХМНО ОСОБА_4 посвідчено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 квартиру № 20 по пр.. ОСОБА_7,150-Б в м. Харкові.

Представник позивача стверджує, що ПН ХМНО ОСОБА_5 при оформленні документів та посвідченні договору купівлі-продажу були порушені вимоги Закону України «Про нотаріат», а тому даний договір має бути визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є також правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Однак вважати оспорюваний правочин недійсним з підстав, наведених представником позивача, не можна.

На час укладення правочину був чинний Наказ МінЮсту від 14.12.2012 за № 1844/5, яким затверджено Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а тому ПН ХМНО ОСОБА_5, виконуючи функції державного реєстратора, при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державно реєстрі прав, в разі, коли встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, перенесла відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права внесла запис при припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

Підстав вважати, що при посвідченні оспорюваного правочину не надані усі необхідні документи, у суду не має; в даній справі заявлені вимоги щодо недійсності правочину, а не оскарження дій нотаріуса.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Водночас ч. 2 ст. 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продану у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3, а тому відсутні підстави вважати і послідуючий договір недійсним. Також відсутні правові підстави вважати, що право власності ОСОБА_1 на квартиру № 20 по пр.. ОСОБА_7,150-Б в м. Харкові порушено діями ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_3 чи ОСОБА_2

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги неправомірними та такими, що задоволенню не підлягають, а тому і наявні підстави скасувати заходи забезпечення позову, накладені у вигляді встановлення заборони відчуження спірної квартири, оскільки наявність даної заборони порушує права добросовісного набувача ОСОБА_2 на розпорядження належним йому майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року у справі № 641/12885/14-ц, скасувати.

Зняти заборону відчуження квартири № 20 по пр.. ОСОБА_7,150-Б в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_12