АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора - про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора - про визнання права власності в порядку спадкування (а. с. 3-5).

Позивач у позовній заяві, в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що є матір'ю ОСОБА_5, 1977 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщина, що відкрилась після смерті сина позивачки, складається з квартири АДРЕСА_1. Іншим спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його неповнолітній син - ОСОБА_4. Проте, на 1/3 частини вказаної спадщини претендує колишня дружина померлого - ОСОБА_3, судове рішення про розірвання шлюбу з якою було скасовано за апеляційною скаргою останньої та провадження у справі закрито у зв'язку зі смертю позивача. Оскільки фактичні шлюбні відносини з відповідачкою у ОСОБА_5 припинені у 2007 року, позивач впевнена щодо відсутності підстав у останньої на отримання 1/3 частини спадщини після смерті ОСОБА_5 У зв'язку з зазначеним ОСОБА_2 просила суд, з урахуванням уточнень, визнати факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 02 липня 2013 року; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину депозитних вкладів та нарахованих за ними відсотками, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк" (а. с. 56-58, 75-77).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 - на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 - на 1/3 частину депозитних вкладів та нарахованих за ними відсотками, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк".

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2015 року усунуто описку в вищезазначеному рішенні.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат по справі, стягнуто з відповідача на користь позивача 178,36 грн..

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2015 року - відмолено у задоволенні позовних вимог в частині визнання факту припинення шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 02 липня 2013 року , та наведено обґрунтування відмови в позові в цій частині.

Не погодившись з рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року, ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду змінити, задовольнивши позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи і давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є рідною матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Викладене підтверджується відповідними свідоцтвами, копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 7, 8).

З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулись мати померлого - ОСОБА_2, та дружина померлого - ОСОБА_3, яка також діє як законний представник сина померлого - ОСОБА_4 (а. с. 43 на звороті, 44, 51).

На момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 16, 46 на звороті). Інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_5 на час смерті належала квартира АДРЕСА_1, право власності на яку він набув на підставі договору міни від 12 грудня 2002 року, а також грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_5 в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов договору № SAMDN0213 від 18 квітня 2013 року та № SAMDN4800 від 23 вересня 2013 року, що укладені між ОСОБА_5 та ПАТ КБ "Приватбанк". Викладене підтверджується матеріями справи (а. с. 10, 11, 59-62).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року було скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2013 року щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який був зареєстрований 11 червня 2005 року (а. с. 14-15).

Відмовляючи у задоволені позову районний суд виходив з приписів ст. 396, 1216-1218,1220, 1261, 1268, 1296 ЦК України, та прийшов до обґрунтованого висновку, що враховуючи відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку факту розірвання шлюбу між відповідачкою та її померлим чоловіком ОСОБА_5, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_5, оскільки спадкоємцями першої черги після смерті останнього є: його мати - ОСОБА_2, його син - ОСОБА_4 та дружина - ОСОБА_3 Таким чином, частина спадкового майна, право на яке має кожний із зазначених спадкоємців, становить по 1/3 від спадкової маси., у зв'язку з чим маються підстави для часткового задоволення позову, а саме визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частину депозитних вкладів та нарахованих за ними відсотками, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк".

Окрім того, вирішуючи спір в частині вимог про визнання факту припинення шлюбних відносин, місцевий суд правильно виходив з приписів ст.ст. 10, 57,58, 60 ЦПК України та обґрунтовано зазначив, що підстави для задоволенні таких вимог - відсутні, колегія суддів також зазначає, що встановлення факту припинення шлюбних відносин чи їх наявності - в судовому порядку передбачено лише у випадку відсутності можливості отримання відповідних документів в органах реєстрації цивільного стану, внаслідок їх втрати.

Вищевказаним також спростовуються доводи апеляційної скарги про фактичну відсутність шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, щодо неврахування судом показів свідків, як на доказ припинення шлюбних відносин апеляційний суд звертає увагу на їх суперечливість та обмеженість, а від так, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв їх в якості належних доказів.

Довідка КП «ЖЕП №9» ДМР, щодо відсутності реєстрації Віповідачки у спірній квартирі на час смерті ОСОБА_5 не може бути належним доказом, оскільки не вказує на окреме проживання подружжя чи відсутність спільного побуту та взаємних прав та обов'язків між відповідачкою та ОСОБА_5.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: