АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1255/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Слащуку А.С.,

за участю позивача ОСОБА_4,

представників позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_8, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7 і ОСОБА_4 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 67992,64грн матеріальної шкоди, 1800грн витрат за стоянку, 5000грн на відшкодування моральної шкоди, 579,79грн судового збору; стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 5000грн на відшкодування моральної шкоди, 200грн витрат за складання висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи, 114,70грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.09.2007 ОСОБА_7 є власником автомобіля Ніссан Тііда реєстраційний номер НОМЕР_2. 11.09.2009 ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7.

05.04.2013 близько 13-45 год. відповідач ОСОБА_8, керуючи автомобілем Крайслер 300С реєстраційнийномер НОМЕР_3 по вул. Кіквідзе в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля Ніссан Тііда НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2013 ОСОБА_8 визнаний винним у вказаній ДТП.

Виходячи з того, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 не була застрахована у ПрАТ «УОСК», враховуючи доведеність і обгрунтованість позовних вимог в частині спричиненої матеріальної шкоди та судових витрат, а також ступінь вини відповідача, обставини ДТП, тривалість страждань та негативних наслідків, які настали для позивачів унаслідок ДТП, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_7 280грн за перевірку розвалу-сходження, суд першої інстанції виходив з того, що суду не було надано належних доказів на підтвердження наявності потреби у здійсненні такої перевірки автомобіля внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_8.

З огляду на те, що в обгрунтування позовних вимог позивачі не посилались на звіт №2401/4 від 19 квітня 2013 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, за складання якого ОСОБА_4 сплатив 850грн, суд першої інстанції вважав, що у задоволенні вимог про стягнення вказаної суми слід відмовити.

Також, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування позивачам витрат за нотаріальні послуги при посвідченні довіреності, виданої позивачами своїм представникам, суд першої інстанції виходив з того, що із довіреності не вбачається, що вона видана саме у зв'язку з даною справою.

Виходячи з того, що представник ОСОБА_5 у даній справі діяла як фізична особа на підставі довіреності, а не як адвокат або фахівець у галузі права, а представник ОСОБА_6, хоча і є адвокатом, представляв інтереси позивачів на підставі нотаріально посвідченої довіреності, суд вважав відсутніми підстави для задоволенні позовних вимог про відшкодування на користь кожного з позивачів по 4000грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4, просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2014 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 280грн витрат за перевірку розвалу-сходження при проведенні експертизи, 200грн за нотаріальні послуги, пов'язані з оформленням довіреності на представників, 4000грн витрат на правову допомогу, 63000грн на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 850грн витрат за звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, 19000грн моральної шкоди, 200грн за нотаріальні послуги і 4000грн витрат на правову допомогу. Вважає, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2014 є незаконним, необґрунтованим і таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2014 суду в частині задоволенні позовних вимог жодною зі сторін не оскаржується, а тому в силу ст.303 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та представники позивачів підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів.

Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно відмітки на телеграмі, зробленої працівником поштового відділення (т3ас97) квартиру (за зареєстрованим місцем проживання) продав і виїхав невідомо куди, у зв'язку з чим і на підставі ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, заяв і клопотань до суду не надіслав, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Установивши, що належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України на підтвердження наявності потреби у здійсненні перевірки розвалу-сходження автомобіля внаслідок ДТП, а також доказів на підтвердження того, що довіреності представникам були видані позивачами саме у зв'язку з даною справою, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 280грн за перевірку розвалу-сходження та по 200грн на користь кожного з позивачів у якості відшкодування витрат за нотаріальні послуги при оформленні довіреностей. За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу як такі, що спростовуються встановленими судом обставинами і наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу і не спростовують висновку суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди в розмірі по 5000грн кожному з огляду на таке.

За приписами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням установлених судом характеру та обсягу фізичних і душевних страждань позивачів у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини ОСОБА_8, розміру спричиненої шкоди, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках кожного з них, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, - розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню з відповідача на користь кожного з позивачів обґрунтовано визначений судом першої інстанції в сумі по 5000грн кожному. Доводи апеляційної скарги в цій частині такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

Що стосується стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 850грн витрат за звіт №2401/14 від 19.04.2013 по визначенню матеріальних збитків, то, як убачається з матеріалів справи, ці витрати ОСОБА_4 поніс у зв'язку зі зверненням до суду з позовом з метою визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2401/14 від 22.04.2013 за складання звіту №2401/14 від 19.04.2013 він сплатив 850 грн. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_4 Висновок суду першої інстанції в цій частині зроблений з порушенням норм процесуального права, що призвело що неправильного вирішення справи, а тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу в розмірі по 4000грн кожному з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» №10 від 17 жовтня 2014 року (п.п.47,48) при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Оскільки встановлено судом і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме укладеним 24.05.2013 між позивачами ОСОБА_7 і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договором про надання юридичної допомоги, відповідно до п.3.1. якого за надання юридичної допомоги замовники в рівних частках сплачують виконавцю винагороду в загальній сумі 8000грн (т1ас53), а також враховуючи, що ОСОБА_5 представляла інтереси позивачів у даній справі, є фахівцем у галузі права та працює помічником адвоката з 12.12.2013 (т2ас51-52), відповідно до Акту виконаних робіт за надану правову допомогу від 26.11.2013 вартість виконаних робіт становить 8000грн і фактично оплачена (т2ас57), - позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів по 4000грн кожному витрат на правову допомогу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин в оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року не у повній мірі відповідає встановленим обставинам, що мають значення для справи, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому відповідно до ст.309 ЦПК України оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,305,308,309,313,315,316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 850грн (вісімсот п'ятдесят грн 00 коп.) витрат за звіт по визначенню матеріальних збитків та 4000грн (чотири тисячі грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 4000грн (чотири тисячі грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №754/20235/13 Головуючий у першій інстанції Грегуль О.В.

Апеляційне провадження №22-ц/796/1255/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

28 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Слащуку А.С.,

за участю позивача ОСОБА_4,

представників позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_8, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія, керуючись ст.ст.303,305,308,309, 313,315,316 ЦПК України, колегія -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4, задовольнити частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 850грн (вісімсот п'ятдесят грн 00 коп.) витрат за звіт по визначенню матеріальних збитків та 4000грн (чотири тисячі грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 4000грн (чотири тисячі грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна