АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22-ц/796/8071/2015 Головуючий у 1-й інстанції Грегуль О.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Мараєва Н.Є., Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Сергієнко М.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Сергієнко М.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Сергієнко М.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.
Пунктом 2, 5 ч. 1 цієї статті передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено, зокрема, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ в м. Києві перебуває виконавче провадження № 37305248 по виконанню виконавчого листа № 2-1026, виданого 21.06.2012 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики від 15.12.2008 року в розмірі 2686294,40 грн., 3 % річних від суми боргу 167069,69 грн., судового збору 1700 грн. та витрат на ІТЗ 120 грн., а всього 2 855 184, 09 грн.
03.04.2013 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. (а.с.77).
Звертаючись до суду з поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець посилається на те, що рішення суду у добровільному порядку боржником не виконується, жодних дій, спрямованих на його виконання не здійснюється, на виклики та вимоги до відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ в м. Києві боржник не відповідає та за місцем виклику не з`являється, жодної інформації та пояснень про виконання судового рішення не надає.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що у поданні та доданих до нього матеріалах виконавчого провадження не зазначено правових доказів, які б свідчили, що боржник має намір виїхати за межі України з метою уникнення виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що доказів повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження у справі не має, тобто на час звернення держаного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відсутні відомості про обізнаність боржника ОСОБА_3 про наявність виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.
Тобто, колегія суддів вважає, що суду не надано доказів про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строком його добровільного виконання, а тому не вбачається ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов`язання.
Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.
При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи також відсутні будь-які докази повідомлення боржника про виклики до державного виконавця з приводу примусового виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що боржник має намір покинути територію України, доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України не підтверджені, тому не приймаються до уваги колегією суддів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді