У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Автогаражний кооператив «Сокіл-2», житлово-будівельний кооператив №326, про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: Автогаражний кооператив «Сокіл-2», житлово-будівельний кооператив №326, про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, додаткове рішення цього ж суду від 01 квітня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем з 01 квітня 1977 року до 03 жовтня 2011 року. За час шлюбу ними було придбано наступне майно: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6; земельна ділянка площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_7; двокімнатна квартира АДРЕСА_1; трикімнатна квартира АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_8; автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль Hyundai-i10, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, а тому позивач просив поділити вказане майно з відступом від начала рівності часток, і визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 495 752 грн, земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою АДРЕСА_7, вартістю 215 200 грн, автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 120 тис. грн, та визнати за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6, вартістю 1 749 612 грн та 226 450 грн відповідно, гараж АДРЕСА_9 вартістю 46 977 грн, автомобіль Hyundai-i10 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 100 тис. грн; автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 82 тис. грн; трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю 278 561 грн.

У червні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, треті особи: АГК «Сокіл 2», ЖБК №326, про поділ майна і просила суд виділити їй наступне майно: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6; земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: вул. Дніпровська,1 у сел. Південне Дніпропетровською району; квартиру АДРЕСА_1, а відповідачу виділити наступне майно: грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках у ПАТ АКБ «Новий», ПАТ КБ «ПриватБанк»; акції, облігації та цінні папери придбані за кошти спільного сімейного бюджету; доходи у вигляді дивідендів від діяльності підприємств заснованих ОСОБА_6; плавзасіб Ладога-5 та інше нерухоме майно та земельні ділянки придбані ОСОБА_6; автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску; автомобіль Volvo-940, 1992 року випуску; автомобіль ВАЗ-21063, 1989 року випуску; автомобіль УАЗ 469, 1984 року випуску; автомобіль Opel Omega, 1996 року випуску; вантажний автомобіль (самоскид) IFA 850, 1987 року випуску; вантажний автомобіль (фургон) IFA 50, 1969 року випуску; вантажний автомобіль (сідловий тягач) МАЗ 54328, 1992 року випуску; причіп ОДАЗ 9385, 1985 року випуску; легковий автомобіль: Mitsubishi Pajero, 2000 року випуску; автомобілі Mercedes-Benz 110, 2000 року випуску; автобус КАВЗ 3270, 1980 року випуску; та визнати за нею право особистої власності на автомобіль Hyundai-i10, 2011 року випуску.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено; зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Здійснено поділ майна подружжя з відступом від рівності часток подружжя наступним чином. Визнано за ОСОБА_6 право власності в цілому на: квартиру АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_10 цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_6; транспортний засіб Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. № кузову - НОМЕР_7; транспортний засіб Volvo 940, 1992 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 № кузову - НОМЕР_8; транспортний засіб ВАЗ-21063, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5. Визнано за ОСОБА_7 право власності в цілому на: житловий будинок літ. «А», загальною площею 352,9 кв.м, жилою площею 133,4 кв.м, який складається з: А І 1 - коридор площею 11,5 кв.м.; 2 - сходова клітина площею 11,0 кв.м; 3 - коридор площею 2,6 кв.м; 4- гараж площею 20,8 кв.м; 5 - басейн площею 23,4 кв.м; 6 - тамбур площею 4,1 кв.м; 7 - лазня площею 4,8 кв.м; 8 - вітальня площею 24,1 кв.м; їдальня площею 18,9 кв.м; 10- кухня площею 17,0 кв.м; 11 - вбиральня площею 1,1 кв.м; 12 - коридор площею 22,5 кв.м; 13 - спортивна зала, площею 42,3 кв.м; 14 - кімната площею 20,0 кв.м; 15 - гардеробна, площею 2,2 кв.м; 16 - гардеробна площею 2,4 кв.м; 17 - кімната площею 15,0 кв.м; 18 - кімната площею 13,1 кв.м; 19 - санвузол площею 8,0 кв.м; ПД 20 сходова клітина, площею 10,8 кв.м; ПД 21 - насосна, площею 2,5 кв.м; 22 - більярдна, площею 27,1 кв.м; 23 - котельна площею 37,0 кв.м; 24 - коридор, площею 10,7 кв.м; з господарськими будівлями та спорудами: а - прибудова; а1, Г - навіси; Б - літня кухня; В - гараж; з/я, з/я1 - зливні ями; пг - погріб; №1 - ворота; № 2 - хвіртка; № 3 - огорожа; № 4 - огорожа; № 5 - огорожа по АДРЕСА_6; земельну ділянку, площею 0,1 га по АДРЕСА_11 цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_9; квартиру АДРЕСА_4; гараж НОМЕР_10; транспортний засіб Hyundai-i10, 2011 року випуску державний номер НОМЕР_2 № кузову НОМЕР_11; транспортний засіб Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_12, № кузову НОМЕР_13. У задоволенні іншої частини зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року доповнено рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року. Резолютивна частина згаданого рішення викладена наступним чином. Позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Здійснено поділ майна подружжя з відступом від рівності часток подружжя наступним чином. Визнано за ОСОБА_6 право власності в цілому на: квартиру АДРЕСА_5, ринковою вартістю 495 752 грн; земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_12 цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_14, ринковою вартістю 215 200 грн; транспортний засіб Toyota Camry, 2006 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, № кузову - НОМЕР_7, ринковою вартістю 224 тис. грн; транспортний засіб Volvo 940, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, № кузову - НОМЕР_8 (ринкова вартість не відома); транспортний засіб ВАЗ-21063, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 (ринкова вартість не відома), всього майна на суму 934 952 грн. Визнано за ОСОБА_7 право власності в цілому на: на житловий будинок літ. «А», загальною площею 352,9 кв.м, загальною площею 352,9 кв.м, жилою площею 133,4 кв.м, містить: А І 1 - коридор площею 11,5 кв.м.; 2 - сходова клітина площею 11,0 кв.м; 3 - коридор площею 2,6 кв.м; 4- гараж площею 20,8 кв.м; 5 - басейн площею 23,4 кв.м; 6 - тамбур площею 4,1 кв.м; 7 - лазня площею 4,8 кв.м; 8 - вітальня площею 24,1 кв.м; їдальня площею 18,9 кв.м; 10 - кухня площею 17,0 кв.м; 11 - вбиральня площею 1,1 кв.м; 12 - коридор площею 22,5 кв.м; 13 - спортивна зала, площею 42,3 кв.м; 14 - кімната площею 20,0 кв.м; 15 - гардеробна, площею 2,2 кв.м; 16 - гардеробна площею 2,4 кв.м; 17 - кімната площею 15,0 кв.м; 18 - кімната площею 13,1 кв.м; 19 - санвузол площею 8,0 кв.м; ПД 20 сходова клітина, площею 10,8 кв.м; ПД 21 - насосна, площею 2,5 кв.м; 22 - більярдна, площею 27,1 кв.м; 23 - котельна площею 37,0 кв.м; 24 - коридор, площею 10,7 кв.м; з господарськими будівлями та спорудами: а - прибудова; а1, Г - навіси; Б - літня кухня; В - гараж; з/я, з/я1 - зливні ями; пг - погріб; №1 - ворота; №2 - хвіртка; №3 - огорожа; № 4 - огорожа; №5 - огорожа по АДРЕСА_6, ринковою вартістю 1 749 612 грн; земельну ділянку, площею 0,1 га по АДРЕСА_6, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_9, ринковою вартістю 226 450 грн; квартиру АДРЕСА_2, ринковою вартістю 278 561 грн; гараж АДРЕСА_13, ринковою вартістю 46 977 грн; транспортний засіб Hyundai-i10, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_11, ринковою вартістю 100 тис. грн; транспортний засіб Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, № кузову НОМЕР_13, ринковою вартістю 82 тис. грн, всього на суму 2 483 600 грн. У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року зазначені рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду в частині відмови ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля Hyundai-i10, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 100 тис. грн особистою власністю, та в частині визнання за ОСОБА_7 в порядку поділу спільного майна подружжя автомобіля Hyundai-i10, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 100 тис. грн скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 про поділ автомобіля Hyundai-i10, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Визнано автомобіль Hyundai-i10, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 особистою власністю ОСОБА_7 В іншій частині вказані рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить вказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог та часткове задоволення зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та з урахуванням положень ч. 3 ст. 70 СК України відступив від засад рівності часток подружжя, збільшивши розмір частки дружини відповідно до заявлених позовних вимог сторін та наданих позивачем за первісним позовом висновків щодо ринкової вартості спірного майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та додаткове рішення до нього в частині поділу транспортного засобу Hyundai i10, апеляційний суд виходив з того, що вказаний транспортний засіб був придбаний позивачем за зустрічним позовом після фактичного припинення шлюбу між сторонами, а отже є особистою власністю ОСОБА_7

Проте погодитися з такими висновками судів повністю не можна з таких підстав.

Судами установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 01 квітня 1977 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу ними було придбано наступне майно: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_14; земельна ділянка площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_15 двокімнатна квартира АДРЕСА_1; трикімнатна квартира АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_16; автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України передбачено що, дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2, 3 ст. 70 ЦК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» за №11 від 21 грудня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог та часткове задоволення зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з положень ч. 3 ст. 70 СК України, відступивши від засад рівності часток подружжя, при цьому не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, жодним чином не обґрунтував на підставі чого він дійшов такого висновку та не навів мотивів визначення такого поділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення та перевіряючи наявність для цього підстав, всупереч ст.ст. 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанцій не навів у додатковому рішенні переконливих мотивів свого висновку про те, чи вирішувалися заявлені позивачем вимоги щодо вартості спірного майна в основному рішенні та чи були досліджені обставини щодо них в судовому засіданні, взявши до уваги заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_6 щодо вартості спірного майна від 01 квітня 2015 року.

Водночас, вирішуючи спір з приводу заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не звернув належної уваги, на те, що звіти про незалежну оцінку спірного майна були складені у січні 2014 року, натомість рішення судом ухвалювалось у січні 2015 року, та на момент ухвалення рішення вартість спірного майна не з'ясовувалась. Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, відсутність висновку експерта про вартість спільного майна подружжя, що позбавляє можливості здійснити реальний розподіл майна подружжя, визначитися із обсягом спірного майна, визначити індивідуальні ознаки майна, що ділиться, та його вартості, встановити співмірність часток.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішивши питання щодо поділу транспортного засобу Volvo 940, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, № кузову - НОМЕР_8; транспортного засобу ВАЗ-21063, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 не звернув належної уваги, що ринкова вартість цих транспортних засобів не встановлювалась.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції в частині, якою було поділено наступне майно: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6; земельна ділянка площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_17 двокімнатна квартира АДРЕСА_1; трикімнатна квартира АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_18 автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, автомобіль Volvo 940, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 без змін, скасувавши його лише в частині поділу.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині поділу майна подружжя, що складає: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6; земельна ділянка площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_7; двокімнатна квартира АДРЕСА_1; трикімнатна квартира АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_19; автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, автомобіль Volvo 940, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в іншій частині позовних вимог не оскаржуються, а отже не є предметом перегляду у суді касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, додаткове рішення цього ж суду від 01 квітня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року в частині поділу майна подружжя, що складає: житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6; земельна ділянка площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_7; двокімнатна квартира АДРЕСА_1; трикімнатна квартира АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_19; автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, автомобіль Volvo 940, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук