Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2718/14-ц Головуючий у 1-й інст. Комісарчук О. В.
Категорія 76 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.,

при секретарі: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, та в обгрунтування вимог зазначила, що в період шлюбу з ОСОБА_2 ними було набуто спільне майно. Оскільки відповідач відмовляється вирішувати питання поділу спільно набутого майна мирним шляхом, просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати об"єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль ЗАЗ-110307, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та спільно накопичені грошові кошти на депозитному рахунку в ТВБВ 10005/016 ПАТ „Ощадбанк"; визначити розмір часток майна, встановивши їй 2/3 частини в спільному майні подружжя, відповідачу - 1/3 частини в спільному майні подружжя; здійснити поділ майна, що об"єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на її користь:

а) 6666,66 грн., що дорівнює 2/3 частинам грошового вкладу, що розмішувався на депозитному рахунку в ТВБВ 10005/016 ПАТ „Ощадбанк";

б) стягнути з відповідача на її користь 2/3 частини ринкової вартості автомобіля ЗАЗ-110307.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля марки ЗАЗ-110307 в сумі 10000.00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 87,70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність суду обставинам справи. Зазначає, що відповідач приховав майно від поділу, а це є підставою для зміни часток при поділі майна; судом не враховано, що відповідач визнав, що кошти, які містилися на депозитному рахунку, він віддав матері; не вірно вирішено питання поділу судових витрат.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.1983 року, що підтверджується змістом свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4).

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.01.2014 року, яке набрало законної сили 08.02.2014 року, шлюб між подружжям було розірвано (а.с. 157).

Зі змісту довідки Управління Державтоінспекції УМВС України в Житомирській області від 14.05.2014 року вбачається, що автомобіль ЗАЗ-110307, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, з 15.03.2006 року по 08.04.2014 року був зареєстрований за відповідачем (а.с.64).

Згідно довідки № 44-02/407/2359 від 19.05.2014 р., виданої Філією - Житомирське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», 17.01.2013 року на ім'я ОСОБА_2 у відділенні Ощадбанку № 10005/16 в м. Житомирі було відкрито рахунок на суму 10000,00 грн., який був закритий 30.07.2013 року, грошові кошти та відсотки були виплачені вкладнику. 30.07.2013 року в цій же установі на ім'я ОСОБА_2 було відкрито інший рахунок на суму 10000,00 грн., 08.10.2013 року кошти були повернуті вкладнику достроково (а.с. 109).

Згідно з положеннями статтей 69-71 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено, зокрема, домовленістю між ними (ч. 1 ст. 70 СК України).

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що автомобіль та грошовий вклад набуті у власність подружжям ОСОБА_2 під час перебування в шлюбі та є їх спільним сумісним майном.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 СК передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як вбачається з довідки УДАІ УМВС України в Житомирській області серії ВІА № 3383942 від 01.04.2014 року (а.с. 175), автомобіль ЗАЗ-110307, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 був відчужений ОСОБА_3, вартість транспортного засобу становить 20000,00 грн.

З пояснень відповідача вбачається, що кошти, зняті з депозитного рахунку, він віддав матері в рахунок боргу, оскільки вважає, що вони належать їй.

За таких обставин, на час розгляду справи, місцезнаходження автомобіля ЗАЗ-110307 та коштів, було відомо суду та сторонам, а тому, враховуючи що позивач не просила про виділ їй автомобіля, гроші за своєю правовою природою не є речами, визначеними індивідуальними ознаками, підстав вважати, що відповідачем було приховане майно, у суду першої інстанції не було.

Позивачем не надано будь-яких доказів існування інших обставин, визначених положеннями ст. 70 ч.2 СК України, що дають підстави суду для відступлення від засад рівності часток подружжя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення в частині визначення розміру часток сторін є правильним.

Разом з тим вирішуючи питання щодо поділу коштів, розміщених на дипозитному рахунку, суд першої інстанції припустився помилки.

Судом вірно визначено, що згідно з положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у позові в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено те, що відповідачем кошти не були викристані на потреби родини, при цьому не взявши до уваги, що відповідач сам визнав, що вказані кошти передав своїй матері в рахунок боргу, тобто використав самостійно.

Відповідачем не доведено існування спільного боргу у подружжя ОСОБА_4 та те, що ці кошти належать іншій особі, а тому колегія суддів вважає, що вказані кошти підлягають поділу.

Оскільки кошти зняті з рахунку відповідачем, то належна позивачу частина підлягає стягненню.

Фактично визнавши вказане майно спільною сумісною власністю, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги.

Вказану помилку колегія суддів виправляє шляхом постановлення нового рішення в зазначеній частині.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів приходить до наступного.

Позивачем, з урахуванням уточнених позовних вимог, заявлено дві вимоги немайнового та одну вимогу майнового характеру. Ціна позову становить 20000.00 грн.

За таких обставин, на момент уточнення позовних вимог, позивач повинна була сплатити 687.20 грн.

При поданні позову позивач сплатила 3654.00 грн., в подальшому зменшивши розмір позовних вимог, а тому 2966.80 грн., згідно вимог ст. 7 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», підлягає поверненню.

Щодо решти судового збору сплаченого при поданні позову, колегія суддів, розподіляє витрати між сторонами з урахуванням пропорційності задоволених вимог.

При подані апеляційної скарги, позивач повинна була сплатити 343.60 грн., проте сплатила лише 133.33 грн. Таким чином апелянтом не доплачено 210.27 грн., а тому вказана сума підлягає достягненню із сторін, з урахуванням пропорційності задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2015 року в частині визнання майна об"єктами права спільної сумісної власності подружжя, поділу депозитного вкладу та розподілу судових витрат, скасувати, постановвши в цій частині нове.

Визнати автомобіль ЗАЗ-110307, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та грошові кошти на депозитному рахунку в ТВБВ 10005/016 ПАТ „Ощадбанк" об"єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 ? частину грошового вкладу, що розмішувався на депозитному рахунку в ТВБВ 10005/016 ПАТ „Ощадбанк" в сумі 5000.00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 393.60 грн. сплаченого судового збору при поданні позову.

Повернути ОСОБА_5 2966.80 грн. зайво сплаченого судового збору при поданні позову.

Стягнути з ОСОБА_5 13.47 грн. недоплаченого при поданні апеляційної скарги судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 196.80 грн. судового збору.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді