Справа № 462/2413/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/7605/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 2 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Со», про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації та зобовязання до вчинення дій , -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні зазначеного позову, яким ОСОБА_5 просила суд визнати незаконною відмову ТОВ «Порше Україна» усунути недоліки придбаного товару автомобіля марки «Volkswagen» модель «Tiguan», стягнути компенсацію за затримку усунення недоліків в сумі 25000 грн. та зобовязати відповідача усунути недолік шляхом надання інформації українською мовою на панелі приладів про поточний стан автомобіля і маркування панелі керування українською мовою.

Рішення оскаржила ОСОБА_5, подавши апеляційну скаргу через свого представника ОСОБА_2 Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд невірно застосував норми матеріального права. Зокрема зазначає, що відсутність інформації українською мовою на панелі приладів про поточний стан автомобіля і відсутність маркування українською мовою панелі керування є недоліком товару, так як суперечить ст.ст. 4, 6, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 26 Закону України «Про засади державної мовної політики» і цей недолік істотно порушує права споживача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта - ОСОБА_2 на підтримання скарги, представника відповідача - ОСОБА_3 і представника третьої особи - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що 31.10.2014 року між ТОВ «ОСОБА_1 Со» і ОСОБА_5.Б. укладено договір №14202 купівлі-продажу/поставки автомобіля «Volkswagen» модель «Tiguan» FL Sport LIFEi в комплектації згідно додатку №1 (специфікації) до договору.

02.01.2015 року ОСОБА_5 звернулася до постачальника/продавця ТОВ «ОСОБА_1 Со» з вимогою про безоплатне усунення недоліку товару, надати інформацію про поточний стан автомобіля українською мовою на панелі приладів та провести маркування панелі керування українською мовою, а 21.01.2015 року - з вимогою про виплату компенсації за затримку усунення недоліку товару.

В задоволенні цих вимог споживача відповідачем ТОВ «Порше Україна» і третьою особою «ТОВ «ОСОБА_1 Со» відмовлено.

Із преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» випливає, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пункт четвертий частини першої статті четвертої цього Закону передбачає право споживача під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Цьому праву кореспондує обовязок продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію ч. 1 ст. 6 Закону).

Стаття 15 названого Закону у частині першій розкриває зміст поняття інформації про продукцію, зокрема це є інформація про: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, обєм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Як випливає зі змісту частини другої наведеної вище статті пятнадцятої інформація про продукцію доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Таким чином, наведені вище норми визначають право споживача на належну інформацію про продукцію, поняття такої інформації, обовязок виробника (виконавця, продавця) надати відповідну інформацію споживачу та спосіб її надання.

Зазначені норми Закону слугували правовою підставою для предявлення позову до суду.

Недоліком товару (продукції), що було предметом спору, позивач зазначав відсутність інформації українською мовою на панелі приладів про поточний стан придбаного автомобіля і відсутність маркування панелі керування українською мовою.

Висновок суду першої інстанції про те, що відсутність такої інформації не є недоліком товару, правильний, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на нормах права.

Так, наведена інформації не відноситься до інформації про продукцію, яка є змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Натомість із матеріалів справи убачається, що інформація про продукцію, передбачена даною нормою, була надана ОСОБА_5 у належній формі при укладанні договору купівлі-продажу автомобіля і наданням супровідної документації, тощо.

Суд першої інстанції дав належну оцінку цій обставині.

Правильно встановив суд першої інстанції і той факт, що застосування норм ДСТУ 2887-94 «Паковання та маркування. Терміни та визначення» не є обовязковим у спірних правовідносинах, при цьому обґрунтовано послався на вимоги ч. 2 ст. 23 Закону України «Про стандартизацію». Крім цього вірно зазначив, що наведений вище стандарт є універсальним стандартом, у той час, як наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1335 від 28.11.2012 року прийнято національний стандарт ДСТУ ISO 3779.2012. «Колісні транспортні засоби. Номер ідентифікаційний транспортного засобу (VIN). Зміст і структура».

Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду і тому рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 2 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: