Справа № 694/1553/15-ц Провадження №2-д/694/4/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

25.11.2015 р. м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Блискавці А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка клопотання суду Мозирського району Гомельської області про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

в с т а н о в и в:

суд Мозирського району Гомельської області звернувся до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме рішення суду Мозирського району Гомельської області від 24.07.2015 року в частині стягнення державного мита з відповідача ОСОБА_1 в сумі 270 000 рублів Національного банку Республіки Білорусь на користь держави.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечує.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або принципом взаємності.

Міжнародним договором, що регулює визнання та виконання рішення Республіки Білорусь, є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 р. (далі - Мінська Конвенція).

Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

Стаття 391 ЦПК України передбачає, що рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно частини другої статті 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За правилами статті 53 Мінської Конвенції до клопотання додаються: 1) рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню; 2) документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд; 3) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на час його пересилання.

Рішенням суду Мозирського району Гомельської області Республіки Білорусь від 24 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 державне мито у сумі 270 000 рублів Національного банку Республіки Білорусь.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що боржник був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зазначене вище рішення суду набрало законної сили, на території Республіки Білорусь воно не виконувалось, не пропущений встановлений строк предявлення рішення іноземного суду до виконання, й в силу частини першої статті 32 Мінської Конвенції рішення, в частині, що підлягає виконанню на території України, належить виключно до компетенції іноземного суду.

Частиною восьмою статті 395 ЦПК України визначено, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на 25.11.2015 року Національним банком України встановлено такий курс гривні щодо іноземних валют: 10 білоруських рублів - 0.0133 гривень.

Виходячи з цього курсу, з ОСОБА_1 слід стягнути державне мито: на користь держави в сумі 359, 10 грн.(270 000 білоруських рублів).

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що клопотання слід задовольнити

Керуючись статтями 390-398 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Мозирського району Гомельської області Республіки Білорусь від 24 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід Республіки Білорусь на р/р № 038 у філіалі 317 відкритого акціонерного товариства «АСБ «Беларусбанк» код 678, УНП 400555165, МФО банка 151501678, код платежу 03002, отримувач платежу Головне управління Міністерства фінансів по Гомельській області Республіки Білорусь, державне мито в сумі 270 000 рублів Національного банку Республіки Білорусь, що еквівалентно 359, 10 (триста пятдесят девять грн. 10 коп.) грн.

На підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга через Звенигородський районний суд Черкаської області в апеляційний суд Черкаської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя