АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1101/15 Головуючий 1 інст. - Жорняк О.М.
Справа № 619/4886/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів : Черкасова В.В.,

Кукліної Н.О.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2014 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Дергачівського районного суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування своєї заяви посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 100. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалась з 32/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки НОМЕР_2, площею 6,2831 га., розташованої на території Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області ТОВ "Вільне". В установлений законом шестимісячний термін він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але заяву він подати не зміг, оскільки у нього був відсутній паспорт, який він втратив разом із свідоцтвом про народження в 1992 році. Наявність паспорту та свідоцтва про народження при подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса є обов'язковою умовою. Втрачений паспорт він відновив лише 23.07.2014 року, у зв'язку з чим пропустив встановлений шестимісячний строк звернення для прийняття спадщини. Його мати ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а фактично з 2003 року і по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою з Вільшанської селищної ради. Також цей факт підтверджується довідкою комунального закладу охорони здоров'я "Дергачівська центральна районна лікарня" лікарні ім. П.М. Агеєнка сел. Вільшани, де зазначається, що виклики лікаря до хворої ОСОБА_4 здійснювалися за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволена. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, на час відкриття спадщини.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції та постановити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, обговоривши наведені в скарзі доводи, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, рішення суду скасуванню, заява про встановлення факту, що має юридичне значення залишенню без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання разом з матір'ю, суд 1 інстанції виходив із того, що факт сумісного проживання заявника та його матері ОСОБА_4 підтверджується довідкою з Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за № 02-17/183 від 28.03.2013 року, де зазначається, що ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 2003 року і по день своєї смерті по ІНФОРМАЦІЯ_1, а також цей факт підтверджується довідкою КЗОЗ "Дергачівська центральна районна лікарня" лікарні ім.. П.М. Агеєнка, де зазначається, що виклики лікаря до хворої ОСОБА_4 здійснювалися за адресою: АДРЕСА_2

Однак, з такими висновками суду 1 інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки (виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб).

При цьому судове встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження можливе лише в разі, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з п.п. 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справх про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_4, згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 100.

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалась з 32/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки НОМЕР_2, площею 6,2831 га., розташованої на території Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області ТОВ "Вільне".

В установлений законом шестимісячний термін заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але заяву він подати не зміг, так як у нього був відсутній паспорт, який він втратив разом із свідоцтвом про народження в 1992 році. Наявність паспорту та свідоцтва про народження при подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса є обов'язковою умовою. Втрачений паспорт він відновив лише 23.07.2014 року, у зв'язку з чим пропустив встановлений шестимісячний строк звернення для прийняття спадщини.

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_3 був зареєстрований за іншою адресою, а не за місцем проживання спадкодавця, а саме: АДРЕСА_1 - місцем відкриття спадщини.

Крім того, в суді апеляційної інстанції було встановлено, що крім заявника ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_2 - донька заявника та за її заявою нотаріусом було відкрито спадкову справу, але відмовлено у видачі свідоцтва, з підстав наявності спору у суді.

З її пояснень вбачається, що вона вважає себе спадкоємцем після смерті бабусі, оскільки вона мешкала разом з спадкодавцем, а ОСОБА_3 не проживав з спадкодавцем.

Факт існування інших спадкоємців та наявності спору щодо спадщини ОСОБА_3 від суду 1 інстанції приховав, у зв'язку з чим судом не досліджувалась спадкова справа.

Частиною 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в разі, якщо спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, буде виявлений під час розгляду справи, суд залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові (заінтересованим особам), що вони мають право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Отже, з підстав наведеного, судова колегія дійшла висновку про існування спору про право, тому заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -