АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Лаченкової О.В., Козлова С.П.

при секретарі:ОСОБА_2,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що вона працює на посаді професора кафедри біофізики та біохімії факультету біології, екології та медицини Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_12.

29 травня 2014 року студентом групи ББ-10-1з ДНУ ім. О. Гончара ОСОБА_5 на ім'я ректора навчального закладу було подано заяву.

У заяві ОСОБА_5 повідомив, що ...19 мая 2014г. подойдя на прием к ОСОБА_13 она мне предложила собрать деньги за оценки по биофизике, которую принимает ОСОБА_14 за оценку 3 - 550 грн., за оценку 4 - 600 грн., за оценку 5 - 650 грн. Также ОСОБА_13 предложила за часть иммунологии, которую принимает ОСОБА_14 собрать по 250 грн. за то, что он поднимет нам баллы. Я успел передать собранные деньги за биофизику ОСОБА_13 27 мая 2014г....

В заяві були наведені завідомо недостовірні факти, інформація була поширена ОСОБА_5,- доведена до відома ректора ДНУ ім. О. Гончара ОСОБА_15, директора Центру заочної та вечірньої форми навчання ОСОБА_6 та його заступника ОСОБА_7

Останніми була проведена бесіда з ОСОБА_5 після якої він написав додаткову заяву від 03 червня 2014 року.

У зв'язку з цим за підписом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ім'я ректора ДНУ ім. О. Гончара були надані пропозиції щодо заяв старост груп ББ-10-1з та ББ-10-2з.

У пропозиціях, доводячи до відома ректора, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поширили завідомо неправдиву інформацію, а саме: ...за дисципліну Біофізика ОСОБА_5 було передано зав. каф. проф. ОСОБА_3 винагороду у сумі 22950 грн. Як вказано в заяві, це було зроблено за ініціативою ОСОБА_13 задовго до проведення екзамену ОСОБА_5 зібрав окрему суму винагороди для професора ОСОБА_3І.

З метою з'ясування фактів, викладених в заяві студента групи ББ-10-із ОСОБА_5, 10 червня 2014 року ректором було видано службове розпорядження за №62.

У відповідності до розпорядження було створено комісію у складі: проректора з науково-педагогічної роботи у сфері гуманітарної освіти та виховання молоді ОСОБА_9 (голова), проректора з науково-педагогічної роботи ОСОБА_8, директора Центру заочної та вечірньої форм навчання ОСОБА_6, заступника директора Центру заочної та вечірньої форм навчання ОСОБА_7, заступника декана факультету біології, екології та медицини ОСОБА_10, голови ради студентів ДНУ ОСОБА_11

На засіданні комісії її члени дійшли висновку, який був викладений у доповідній записці на ім'я ректора ДНУ ім. О. Гончара ОСОБА_15, про наступне: Враховуючи, що зав. кафедри біофізики та біохімії ОСОБА_3 вже отримувала у минулому навчальному році дисциплінарне стягнення (догану) за подібні діяння, несумісні з морально-етичними нормами поведінки викладача і вихователя молоді у вищому навчальному закладі, рекомендувати ректору ОСОБА_15 розглянути питання її відповідності посаді, що обіймається, зажадавши при цьому повного повернення нею студентам отриманих в якості хабара коштів.

Позивач вважає, що викладена інформація у заявах від 29 травня 2014р., 03 червня 2014р., та доповідній записці від 11 червня 2014р. є недостовірною, а отже відповідачі своїми протиправними діями порушили її особисті немайнові праві, а саме честь, гідність та ділову репутацію.

Позивач просила суд визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію професора кафедри біофізики та біохімії факультету біології, екології та медицини ДНУ імені ОСОБА_12 ОСОБА_3, викладену в заяві ОСОБА_5 від 03 червня 2014 року, а саме: ... 19 мая 2014г. подойдя на прием к ОСОБА_13 она мне предложила собрать деньги за оценки по биофизике, которую принимает ОСОБА_14: за оценку 3 - 550 грн., за оценку 4 - 600 грн., за оценку 5 - 650 грн. Также ОСОБА_13 предложила за часть иммунологии, которую принимает ОСОБА_14 собрать по 250 грн. за то, что он поднимет нам баллы. Я успел передать собранные деньги за биофизику ОСОБА_13 27 травня 2014г....

Зобов'язати ОСОБА_5 спростувати зазначену інформацію шляхом написання відповідної заяви на ім'я ректора ДНУ ім. О.Гончара ОСОБА_15

Визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію професора кафедри біофізики та біохімії факультету біології, екології та медицини ДНУ ім. О.Гончара ОСОБА_3, викладену в пропозиціях, поданих ректору ДНУ ім. О.Гончара ОСОБА_15 ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме: ...за дисципліну Біофізика ним (ОСОБА_5 - прим. ред.) було передано зав. каф. проф. ОСОБА_3 винагороду у сумі 22 950 грн. Як вказано в заяві, це було зроблено за ініціативою ОСОБА_13 задовго до проведення екзамену. ОСОБА_5 зібрав окрему суму винагороди для проф. ОСОБА_3І.

Зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спростувати зазначену інформацію шляхом підготовки та подання відповідних пропозицій на ім'я ректора ДНУ ім. О. Гончара ОСОБА_15

Визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію професора кафедри біофізики та біохімії факультету біології, екології та медицини ДНУ ім. О.Гончара ОСОБА_3, викладену в доповідній записці від 11 червня 2014 року на ім'я ректора ДНУ ім. О.Гончара ОСОБА_15, за підписом ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а саме: Враховуючи, що зав. кафедри біофізики та біохімії ОСОБА_3 вже отримувала у минулому навчальному році дисциплінарне стягнення (догану) за подібні діяння, несумісні з морально-етичними нормами поведінки викладача і молоді у вищому навчальному закладі, рекомендувати ректору ОСОБА_15 розглянути питання щодо її відповідності посаді, що обіймається, зажадавши при цьому повного повернення нею студентам отриманих в якості хабара коштів.

Зобов'язати ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спростувати зазначену інформацію шляхом підготовки та подання відповідної доповідної записки на ім'я ректора ДНУ ім. О. Гончара ОСОБА_15

Окрім того позивач зазначила, що діями відповідачів їй було спричинену моральну шкоду яку вона оцінює в 20 000 грн. та просить стягнути з відповідачів на її користь.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_16 та відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснивши в судовому засіданні, що інформація викладена в заяві ОСОБА_5 ними була перевірена та доведена до ректора ДНУ ім. О.Гончара ОСОБА_15 в звязку з їхніми службовими обовязками та вони не розповсюджували дану інформацію стосовно позивача, натомість сама позивач займалася розповсюдженням даної інформації на своїй кафедрі серед студентів та в мережі Інтернету.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року виправлена описка в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року не змінюючи його змісту та про необхідність вказати вірно прізвище відповідача «Севериновська» (том 2, а.с.89-90).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, фізична чи юридична особа має право на захист своїх честі, гідності та ділової репутації.

Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку

Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі предявити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сімї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Пунктом 9 цієї постанови передбачено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Згідно ст.277 Цивільного кодексу України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Як вбачається з п. 18 постанови Пленуму ВСУ №1 згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України обовязок довести, що поширення інформації є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 у період з 31 жовтня 2009 року по 30 червня 2014 року працювала в ДНУ ім. О.Гончара на посаді завідуючої кафедри біофізики та біохімії факультету біології, екології та медицини за контрактом.

Після спливу строку дії контракту наказом по ДНУ від 27 червня 2014 року № 257к ОСОБА_3 була переведена на посаду професора кафедри біофізики та біохімії з 01 липня 2014 року на період до проведення виборів за конкурсом на посади: професора кафедри біофізики та біохімії та завідувача кафедри біофізики та біохімії / т. 1, а.с. 83/.

10 березня 2015 року наказом № 104-к ОСОБА_3 звільнено з посади професора кафедри біофізики та біохімії з 11 березня 2015 року у звязку з закінченням строку трудового договору ст.36 п. 2 КЗпП України /т.3, а.с. 40/

Так, у період екзаменаційної сесії, студент заочної форми навчання - староста групи ББ-10-1з ОСОБА_5 звернувся до ректора із заявами від 29 травня 2014р. /т. 1, а.с. 91/ та від 03 червня 2014р. /т. 1, а.с.92/, в яких була інформація про те, скільки грошей за відповідні оцінки вимагає завідуюча кафедри ОСОБА_3 при здачі екзаменів. Пізніше, численними заявами від 17 червня 2014р., 18 червня 2014р., 01 липня 2014р. на ім'я ректора ДНУ студенти груп ББ-10-1з і ББ-10-2з підтвердили інформацію, викладену у заявах ОСОБА_5 та підтвердили передачу ними грошей /т. 1, а.с. 93-95/.

З метою з'ясування фактів, викладених у заявах студента групи ББ-10-1з ОСОБА_5, вивчення цих обставин ректором було видано службове розпорядження від 10 червня 2014р. за № 62 про створення комісії у складі: голова - ОСОБА_9 - проректор з науково-педагогічної роботи у сфері гуманітарної освіти та виховання молоді та членів комісії: ОСОБА_8 проректор з науково-педагогічної роботи; ОСОБА_6 - директор Центру заочної та вечірньої форм навчання; ОСОБА_7 - заступник директора Центру заочної та вечірньої форм навчання; ОСОБА_10 - завідувач кафедри фізіології людини і тварин; ОСОБА_17 - голова Ради студентів університету /т. 1, а.с.96/.

На виконання доручення ректора ДНУ комісія провела перевірку фактів, викладених у заявах старост і студентів ДНУ, в пропозиціях керівництва Центру заочної та вечірньої форм навчання, провела бесіди зі студентами, які подавали ці заяви на ім'я ректора та з зав. кафедрою ОСОБА_3

За результатами роботи комісія дійшла висновків та письмово надала ректору свої пропозиції доповідною запискою від 11 червня 2014р. /т. 1, а.с. 35/.

Згідно п. 2 службового розпорядження комісії необхідно було ретельно вивчити факти та обставини, викладені у заявах студентів, розробити відповідні пропозиції та доповісти ректору до 12 червня 2014 року.

За наслідками роботи комісії по університету був виданий наказ від 23 червня 2014р. за № 311 Про факти порушень освітніх і етичних норм під час екзаменаційної сесії в університеті /т. 1, а.с 97/.

Твердження позивача, що начебто відповідачі свідомо поширювали негативну і недостовірну інформацію про неї, чим завдали шкоди честі, гідності і ділової репутації безпідставні і бездоказові.

Заяви студентів, пропозиції ректору університету від ОСОБА_6 і ОСОБА_7, доповідна записка членів комісії від 11 червня 2014р. подавались тільки ректору університету. Пропозиції та доповідна записка були підготовлені відповідно до службового розпорядження ректора від 10 червня 2014р. № 62, а не для подальшого доведення/поширення інформації, яка міститься в цих документах до громадськості чи окремих громадян.

Ніяких дій, спрямованих на спричинення шкоди честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_3, відповідачі не вчиняли, інформацію щодо позивачки не поширювали, в тому числі і на кафедрі, керівником якої є позивач.

Будь -якої негативної, недостовірної інформації відносно позивача не містить і наказ по ДНУ від 23 червня 2014р. № 311 і розповсюдженню/опублікуванню в пресі, по радіо, телебаченню чи в інших засобах масової інформації не підлягає. Наказ - це внутрішній, локальний нормативний акт університету, знайомитись з яким мають право лише працівники, яких він стосується.

При надходженні на ім'я керівника вищого наукового закладу заяв/скарг, в яких міститься інформація щодо протиправних дій його працівників, ректор університету зобов'язаний терміново реагувати, що і було зроблено: була створена комісія, яка за результатами своєї роботи подала відповідні пропозиції ректору, був виданий наказ, відповідно до якого університет звернувся до правоохоронних органів( лист від 01 липня 2014р. № 83-552-42 /т. 1, а.с. 97/, що не є порушенням прав і свобод, честі, гідності та ділової репутації.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових обовязків, зокрема при підписанні характеристики, тощо, є юридична особа, в якій вона працює.

Оскільки відповідачі, будучи посадовими особами ДНУ ім. О. Гончара, виконували свої обовязки у юридичної особи, суд правильно дійшов висновку, що вимоги заявлені ОСОБА_3 до посадових, службових осіб університету є такими, що предявлені до неналежного відповідача.

Твердження позивача стосовно розповсюдження недостовірної інформації спростовується показами свідків в судовому засіданні, які пояснили, що дійсно даний факт стосовно здачі грошових коштів ОСОБА_18 мав місце.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України та ч. 6 п.15 вказаної Постанови Пленуму, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема достовірність інформації, викладена у доповідній записці на ім'я ректора ДНУ, повністю підтверджена доказами, такими як письмові докази, а саме, заяви старости ОСОБА_5, заявами студентів гр. ОСОБА_19 і ОСОБА_20 від 17 червня 2014р., колективною заявою від студентів гр.. ББ-10-2з від 18 червня 2014р., заявою від студентів ББ-Ю-Із та ББ-10-2з від 01 липня 2014р. та поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні.

Так, відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні особисто підтвердив, що він дійсно збирав грошові кошти на вимогу позивача.

Вказана інформація також підтверджена відповідачем ОСОБА_11, яка є головою ради студентів ДНУ ім. Олеся Гончара і підтвердила, що до неї неодноразово зверталися студенти біологічного факультету, зокрема, голова студентської ради цього факультету ОСОБА_21.

Він повідомив їй про численні звернення до нього студентів, зокрема ОСОБА_19, ОСОБА_20 та інших зі скаргами на ОСОБА_3

ОСОБА_21 був допитаний у судовому засіданні як свідок і також підтвердив вказану інформацію.

В судовому засіданні були також допитані як свідки студенти денної форми навчання: ОСОБА_19 та ОСОБА_22, які підтвердили наявність факту вимагання та збирання грошових коштів для здачі іспитів на кафедрі, якою завідувала ОСОБА_3

Свідки, студенти заочної форми навчання, а сааме: ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, також підтвердили вищевказані факти і те, що гроші збиралися ОСОБА_5 і передавалися ним ОСОБА_3 При цьому вони не мають жодних сумнів, що він дійсно передавав кошти позивачу. Свідок ОСОБА_24 підтвердила, що вона особисто передавала йому кошти для позивача.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009р. № 1 чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації , оскільки вони є морально етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації.

Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009р. № 1 передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши пояснення сторін, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що вони є належними та достатніми для вирішення справи по суті та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд правильно дійшов до висновку, що вимоги ОСОБА_3 стосовно поширення відповідачами недостовірної інформації не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_3 не надано жодного доказу, що відповідачами було поширено вказану інформацію, що поширена інформація є недостовірною та що саме поширена інформація порушила її особисті майнові права.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди , обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач не надала суду належних доказів спричинення їй моральної шкоди відповідачами та не довела вину відповідачів, не надала доказів причинно наслідкового звязку між діями відповідачів та начебто завданою шкодою та відмовив у задоволенні позову і в цій частині.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про хибність висновків суду про те, що позов заявлено до неналежного відповідача, а складання та подання доповідної записки ректору навчального закладу відноситься до посадових обовязків відповідачів, яким не є студент ОСОБА_5, є необґрунтованими.

З метою з'ясування фактів, викладених у заявах студента групи ББ-10-1з ОСОБА_5, вивчення цих обставин ректором було видано службове розпорядження від 10 червня 2014р. за № 62 про створення комісії у складі: голова - ОСОБА_9 - проректор з науково-педагогічної роботи у сфері гуманітарної освіти та виховання молоді та членів комісії: ОСОБА_8 проректор з науково-педагогічної роботи; ОСОБА_6 - директор Центру заочної та вечірньої форм навчання; ОСОБА_7 - заступник директора Центру заочної та вечірньої форм навчання; ОСОБА_10 - завідувач кафедри фізіології людини і тварин; ОСОБА_17 - голова Ради студентів університету /т. 1, а.с.96/.

На виконання доручення ректора ДНУ комісія провела перевірку фактів, викладених у заявах старост і студентів ДНУ, в пропозиціях керівництва Центру заочної та вечірньої форм навчання, провела бесіди зі студентами, які подавали ці заяви на ім'я ректора та із зав. кафедрою ОСОБА_3

За результатами роботи комісія дійшла висновків та письмово надала ректору свої пропозиції доповідною запискою від 11 червня 2014р. /т. 1, а.с. 35/.

За п. 2 службового розпорядження комісії необхідно було ретельно вивчити факти та обставини, викладені у заявах студентів, розробити пропозиції та доповісти ректору.

За наслідками роботи комісії по університету був виданий наказ від 23 червня 2014р. за № 311 Про факти порушень освітніх і етичних норм під час екзаменаційної сесії в університеті /т. 1, а.с 97/.

Твердження позивачки, що начебто відповідачі свідомо поширювали негативну і недостовірну інформацію про неї, чим завдали шкоди честі, гідності і ділової репутації безпідставні і не відповідають дійсності.

Що стосується дій студента ІНФОРМАЦІЯ_1, то він 29 травня 2014 року звернувся із заявою до ректора Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара ОСОБА_26 (том 1, а.с.31), в якій повідомляв про пропозицію позивача зібрати гроші від студентів за виставлення студентам покращених оцінок.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009р. № 1 передбачено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що збовязані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі,що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Ректор Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара ОСОБА_26 є особою, уповноваженою на проведення перевірок фактів, викладених у заявах старост і студентів ДНУ та прийняття відповідних заходів.

Тому студент - староста групи ОСОБА_5 мав законне право на звернення із заявою до ректора Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара ОСОБА_26, який є особою, уповноваженою на проведення перевірок фактів, викладених у заявах старост і студентів ДНУ та прийняття відповідних заходів і в його діях з урахуванням вимог п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009р. № 1 не вбачається розповсюдження інформації, передбаченої пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009р. № 1, який передбачає сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом були допущені порушення або неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: ОСОБА_27

ОСОБА_28