Номер провадження: 22-ц/785/7074/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи на боці позивача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 акціонерного товариства «УкрСиббанк» - ОСОБА_5на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року,-

встановила:

27.08.2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Укрсиббанк», за участю третьої особи на боці позивача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, та уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 14.01.2013 року, просила визнати поруку ОСОБА_6 припиненою за Договором поруки №114519, укладеним 15 травня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та нею.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 травня 2007 року між фізичною особою ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», був підписаний договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надати кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США строком до 15.05.2028 року. Відповідно до п. 1.3.1 Договору кредиту 1, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань, які встановлені вказаним договором кредиту, між відповідачем та ОСОБА_2 15 травня 2007 року був підписаний договір поруки №114519, у відповідності до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань, що виникають з кредитного договору №0 від 15.05.2007 року. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, зазначено, що Кредитор (відповідач) не вправі без згоди Поручителя (позивача) змінювати умови Договору кредиту з Позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя (позивача).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_4 станом на 20.04.2010 року за Договором кредиту, вбачається підвищення відсоткової ставки з 12,5% до 25,0% з 31.03.2008 року, з 15,5% до 31,0%, з 11.07.2008 року, з 17,5% до 35,0% з 10.09.2008 року. У звязку з тим, що відповідачем не був дотриманий порядок повідомлення про підвищення відсоткової ставки згідно п. 2.1 Договору поруки, позивач з посиланням на ч. 1 ст. 599 ЦК України заявив про припинення договору поруки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року позов задоволено. Визнано поруку ОСОБА_6 припиненою за Договором поруки №114519, укладеним 15 травня 2007 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_6.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «УкрСиббанк» - ОСОБА_5подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позивних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовував тим, що право Банку на підвищення процентної ставки за кредитним договором у разі настання певних обставин було передбачено в тексті цього договору, тобто Банком не змінювалось зобовязання за кредитним договором, та зазначив, що Позичальник та Поручитель були належним чином повідомлені про збільшення процентної ставки, що свідчить про дотримання Банком порядку її збільшення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 5 травня 2007 року між фізичною особою ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», був підписаний договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, Відповідач зобовязався надати Третій особі кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США.

Відповідно до п. 1.3.1 Договору кредиту 1, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань, які встановлені вказаним договором кредиту, між Відповідачем та ОСОБА_2 15 травня 2007 року був підписаний договір поруки №114519, у відповідності до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань, що виникають з кредитного договору №0 від 15.05.2007 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, зазначено, що Кредитор (Відповідач) не вправі без згоди Поручителя (Позивача) змінювати умови Договору кредиту з Позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя (Позивача).

Відповідно до п. 9.2 Договору кредиту зазначено, що сторони погодили порядок збільшення розміру процентної ставки за Договором кредиту, а саме: Банк (Відповідач) не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє Позичальника (Третю особу) про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа (далі Повідомлення Банку) за адресою Позичальника.

У разі незгоди із встановлюваним розміром процентної ставки, Позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобовязується надати на зазначену у Договорі кредиту адресу Банку повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою ставкою.

Про збільшення процентної ставки Банк (Відповідач), протягом 7 (семи) днів з дати її збільшення повідомляє Позичальника (Третю особу), шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення за вказаною адресою Позичальника. В такому повідомленні зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки.

Таким чином, Договором кредиту встановлена процедура збільшення процентної ставки за умовами договору.

Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначених кредитного договору та договору поруки сторони були ознайомлені та згодні, про що свідчать їх підписи на кожній сторінці договору.

Із довідки - розрахунок заборгованості за кредитом, яка підписана ПАТ «Укрсиббанк» та міститься в матеріалах справи, станом на 20.04.2010 року за Договором кредиту, вбачається підвищення відсоткової ставки з 12,5% до 25,0% з 31.03.2008 року, з 15,5% до 31,0%, з 11.07.2008 року, з 17,5% до 35,0% з 10.09.2008 року, тобто в ці періоди виникло збільшення відповідальності поручителя.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів погодження про підвищення процентної ставки, тобто збільшення відповідальності поручителя.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив порядок та процедуру встановленою п. 2.1 оспорюванного договору поруки, а саме збільшив обсяг відповідальності поручителя без погодження з поручителем, який у розумінні ст. 628 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами правочину, тому необхідно визнати поруку ОСОБА_6 припиненою за Договором поруки №114519, укладеним 15 травня 2007 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_6.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для припинення поруки спростовуються наступним.

Відповідачем надано до справи копії повідомлень про підвищення процентної ставки та підвищення процентної ставки вдвічі при умовах невиконання умов Кредитного договору, також було надано копії про рекомендоване повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідно до яких ці повідомлення були отримані позичальником ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_6

Як вже зазначалося, матеріали справи не містять доказів погодження про підвищення процентної ставки, тобто збільшення відповідальності поручителя.

Відповідно до договору п.2.1 договору поруки №114519 передбачено, кредитор (позивач) не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з ОСОБА_4, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису повноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільним повідомленням та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Крім цього, у договорі поруки відсутні будь-які обмеження стосовно випадків, на які не застосовується пункт 2.1 договору поруки. Відповідно, будь-які зміни умов договору поруки, у тому числі збільшення розміру процентів, які збільшують обсяг відповідальності поручителя, призводять до порушення п. 2.1 договору поруки, і мають правові наслідки, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, збільшуючи розмір процентів і, відповідно, обсяг відповідальності поручителя, банк порушив умови п. 2.1 договору поруки.

Більш того, слід зазначити, що умови договору поруки про зобов'язання поручителя відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а також умови кредитного договору про можливість зміни банком розміру процентної ставки за основним зобов'язанням не звільняють сторін основного зобов'язання від узгодження цих дій із поручителем, оскільки договором поруки не передбачено, що такі дії проводяться без їх узгодження з поручителем.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України, поручитель хоча і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Вказана правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду України від 19.12.2011року по справі № 6-67цс11, від 18.06.2012 року по справі № 6-73цс12, а також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2012 року.

У Постанові Верховного Суду України від 25.09.2013 року по справі № 6-97цс13 також зазначено, що висновок судів про достатність попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору є безпідставним, якщо договором поруки чітко визначена необхідність узгодження з поручителем змін та доповнень до кредитного договору, унаслідок яких збільшується відповідальність останнього. Порушення цих умов відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України тягне припинення поруки.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Крім цього, пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 4 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1393/0/4-12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 року збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 2.1. договору поруки №114519 від 15.05.2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору (договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.05.2007 року) з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що поручитель своєї згоди на підвищення процентів не надавав, а відповідач не надав доказів, що банк у відповідності до умов договору поруки отримав на це згоду поручителя.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 акціонерного товариства «УкрСиббанк» - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.В.Оверіна

ОСОБА_8