Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов на розгляд позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона - ОСОБА_1, являється основним квартиронаймачем, проживає та зареєстрована в квартирі №40 будинку №11, що по вулиці Волинської дивізії, в м. Рівне, житловою площею 29,3 кв.м. Вказана квартира надана в користування їй та її сімї на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету комбінату громадського харчування Рівненської райспоживспілки, де вона працювала. На даний час за адресою квартири зареєстровані: позивач, її діти: ОСОБА_2 (відповідач по справі), ОСОБА_3, ОСОБА_4, внук - ОСОБА_5 та чоловік - ОСОБА_6. Із жовтня 2000 року відповідач ОСОБА_2 не живе та не користується житловою площею квартири, оскільки постійно з своєю сімєю проживає в Португалії. Факт тривалого не проживання сина за вказаною адресою підтверджується актами, свідченнями свідків.

З огляду на вищевикладене позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок не проживання в квартирі понад встановлені законом строки.

Заперечення відповідача на позовну заяву не надано.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що у звязку із реєстрацією її сина ОСОБА_2 в квартирі вона змушена тривалий час нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, виникають складнощі при оформленні документів в різних інстанціях, що в сукупності змусило позивача звернутись до суду. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою, за адресою його місця реєстрації, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не надав.

Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою позивача, із ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка ОСОБА_7, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені, підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що згідно ордера на житлове приміщення № 3572, виданого 12 грудня 1991 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів, позивачу ОСОБА_1, була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_2, житловою площею 29,3 кв.м.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З дослідженої судом довідки ЖКП «Перспективне» № 599 від 16.10.2015 року вбачається, що квартира не приватизована, основним наймачем квартири є позивач, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім сторін в квартирі зареєстровані шість членів сім»ї позивача.

З досліджених в судовому засіданні актів від 15.01.2015 року, 07.04.2015 року та від 27.07.2015 року, складених за участю майстра ЖКП «Перспективне», підписаних членами комісії, підписи яких посвідчені начальником ЖКП, вбачається, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2, не проживає із жовтня 2000 року.

Допитані в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 підтвердила, що добре знає сімю ОСОБА_2. Приблизно 13 (тринадцять) років тому ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання та працю за кордон. Доповнила, що виїхав відповідач добровільно, забрав свої речі, на житло не претендує, перешкоди в користуванні житлом йому не чинились. Відомо від родини, що повертатись в Україну відповідач ОСОБА_2 наміру не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а факт його відсутності понад шість місяців знайшов своє підтвердження, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2, житловою площею 29,3 кв.м.

Питання про стягнення з відповідача судових витрат по оплату судового збору позивачем не ставилось.

На підставі викладеного. ст.ст. 71, 72 ЖК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-228, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок не проживання в квартирі понад встановлені законом строки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, якій брали участь але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук