Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №236/219/15. Головуючий у 1-й інстанції: Шавиріна Л.П.
Провадження № 22-ц/778/3008/15р. Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Донецької загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів № 28, відділу освіти Ленінської районної у м. Донецьку ради, Донецької міської ради Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Донецьку Донецької області, треті особи: Ленінська районна у місті Донецьку рада, Донецька обласна державна адміністрація, Державна інспекція України з питань праці, Міністерство освіти і науки України, про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом.

В позові зазначала, що 01.10.2013 року відповідно до наказу №56-к/тр від 27.09.2013 року вона була призначена на посаду завідуючої господарством у Донецьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №28. Починаючи з липня 2014 року відділ освіти Ленінської районної у м. Донецьку ради, Донецька міська рада Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Донецьку Донецької області припинили виплату їй заробітної плати, що призвело до утворення заборгованості, проте розрахункові листи з інформацією про її нарахування, про стягнення з неї податків і зборів, про відпрацьовані дні/години продовжували їй надходити. Заборгованість по заробітній платі з липня по грудень 2014 року включно складає 6 198,17 грн.( липень - 340,20 грн., серпень - 1102,72 грн., вересень - 1285,64 грн., жовтень - 1337,71 грн., листопад - 1236,05 грн., грудень - 1236,05 грн.). Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати з липня по листопад 2014 року включно складає 355,44 грн. відповідно до індексу інфляції споживчих цін (індексу інфляції). У результаті порушення трудового законодавства з боку відповідачів їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях. На нервовому ґрунті у неї з'явилася алергія, стали мучити головні болі, крім цього у неї у цей час склалося важке матеріальне становище, виникли боргові зобов'язання. Розмір завданої моральної шкоди вона оцінює у розмірі 10 000 грн., компенсацію якої просить стягнути з відповідачів.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд визнати дії (бездіяльність) відповідачів по невиплаті (неперерахуванні) їй заробітної плати безпідставними та протиправними. Стягнути з відповідачів на її користь заборгованість по заробітній платі з липня по грудень 2014 року включно у розмірі 6 198,17 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати з липня по листопад 2014 року включно у розмірі 355,44 грн. Відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Постановити окрему ухвалу у відношенні керівництва відповідачів для направлення її до правоохоронних органів щодо проведення відповідних перевірок (досудового розслідування).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати, відносно судді постановити ухвалу для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.375 КК України.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання не з'явилися. З клопотаннями про відкладення судового засідання з повідомленням про поважність причин неявки до апеляційного суду не звернулися.

Апелянт подала заяву про розгляд справи без її участі.

Міністерство освіти і науки України подало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

З 01.10.2013 року на підставі наказу Донецької загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів № 28 (далі ДОЗШ №28) № 56-к/тр від 27.09.2013 року позивач працює на посаді завідуючої господарством вказаної школи, яка знаходиться на тимчасово неконтрольованій території (м.Донецьк).

ДОЗШ № 28 до 01.11.2014 року позивачу нараховувалася заробітна плата, але не виплачувалася з липня по листопад місяць 2014 року.

Заборгованість з заробітної плати перед позивачем за період з липня місяця 2014 року по 1 січня 2015 року має розмір 6198,17 грн.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" (далі - закон №108/95-ВР), статтею 94 КЗПП Українивизначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 4 закону №108/95-ВРпередбачає, що джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Ст.24 закону №108/95-ВРта ст.115 КЗПП Українивстановлює, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 98 КЗПП Україниоплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Статтею 13 закону №108/95-ВРпередбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

ДОЗШ № 28 фінансується з бюджету.

Судом першої інстанції правильно застосована ст.61 ЦПК Українита визнано загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування те, що з квітня місяця 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться атитерористична операція, активна фаза якої з липня місяця 2014 року проходить у м. Донецьку.

Вказане підтверджується Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014"Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Суд першої інстанції правильно послався на постанову Правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій", якою банки України зобов'язані призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження"до вказаного переліку включено також і м. Донецьк.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей"затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, та деякі умови такого фінансування (надалі Тимчасовий порядок).

Даною постановою передбачено, що фінансування (у тому числі і в частині виплати заробітної плати) бюджетних установ, які знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюється українською владою, здійснюється лише за умови :

- переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі;

- внесення змін до штатних розписів, кошторисів (планів використання бюджетних коштів) та до статутів (інших установчих документів) установ, підприємств та організацій, які на момент набрання чинності цією постановою переміщені з тимчасово неконтрольованої території, з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій ;

- заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

- заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов'язки.

Вказані постанови Кабінету Міністрів України в частині оплати праці працівників бюджетної сфери, у тому числі і установ, розташованих у м. Донецьку є діючими.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Донецька загальноосвітня школа 1-Ш ступенів № 28 і відділ освіти Ленінської районної у м. Донецьку ради до теперішнього часу не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, не здійснюють свого функціонування на контрольованих територіях, не відкрили рахунки в органах Казначейства за місцем переміщення, а продовжують функціонувати, а позивач виконувати умови трудового договору з ДЗОШ № 28 на території м. Донецька, яка не повернута під контроль органів державної влади.

Доводи апеляційної скарги, які полягають у цитуванні ст.ст.4,8, 10, 213 ЦПК України не зазначають, у чому саме рішення суду не відповідають вказаним нормам процесуального права, а тому не можуть спростувати висновки оскарженого рішення.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ч. 3 ст. 222 ЦПК України щодо не надіслання копії рішення ухваленого без її участі не мають свого підтвердження, оскільки згідно розпорядження Кабінету Міністрі України від 07 листопада 2014р. №1085-р ( з наступними змінами) "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" ДППЗ "Укрпошта" припинено приймання та пересилання поштових відправлень, зокрема у м. Донецьк.

Електронною поштою рішення направлено позивачу 13.03.2015р. (а.с.93).

Яким чином вказане спростовує висновки рішення суду першої інстанції апелянт не зазначає.

Доводи апеляційної скарги, що ДЗОШ №28, управління освіти фінансується за рахунок міського та місцевого бюджетів, а не за рахунок Державного бюджету не спростовують висновки рішення суду, виходячи з того, що відповідно до статті 98 КЗПП Україниоплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів, на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Доводи п.3 апеляційної скарги (а.с.126-129) містять висловлення незгоди позивача з Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014"Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій" було зобов'язано банки України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження".

Позивач вважає кожен з цих нормативно-правових актів таким, що порушує Конституцію України, КЗпП України, не відповідає роз'ясненням постанов Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя", "Про практику розгляду трудових спорів", "Про незалежність судової влади", рішенню Конституційного Суду України №12-рп/98 у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну "законодавство").

Проте, статтями 11, 303 ЦПК України встановлені межі розгляду справи апеляційним судом, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно ст. 15 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.

Наведені доводи апеляційної скарги виходять як за межі позовних вимог, в яких немає вимог про визнання незаконними вказаних нормативних актів, так і за межі компетенції суду загальної юрисдикції, який не має повноважень для вирішення питань щодо відповідності закону вказаних ОСОБА_3 нормативно-правових актів.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: