Справа № 350/2037/13-ц
Провадження № 22-ц/779/2627/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю.,Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою ОСОБА_2 про знаття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань згідно виконавчого листа №2/350/776 від 13.02.2014 року, виданого на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 11.11.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено та знято обмеження у праві виїзду за межі України.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт вказав, що тимчасове обмеження у виїзді ОСОБА_2 за межі України було встановлено судом з метою забезпечення виконання останнім зобов'язань за виконавчим листом №2/350/776 від 13.02.2014 року. Однак борг погашено боржником частково і станом на 02.11.2015 року заборгованість складає 26 112 грн.67 коп. Крім того, ОСОБА_2 заборгував ще 72 018 грн.85 коп. і в цілому розмір заборгованості становить 98 131грн. 52 коп.Таким чином, зняття обмеження щодо заборони виїзду боржника за кордон зумовить несплату ним боргу.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, оскільки згідно чинного законодавства встановлене судом обмеження у виїзді за кордон знімається у разі винесення державним виконавцем відповідної постанови (п.11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012 року).У постанові вказуються номер і дата судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України і така направляється до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Тому суд не вправі був скасовувати вжиті заходи щодо тимчасового обмеження виїзду за межі України. Апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просив суд відмовити в її задоволенні, оскільки борг погашено майже повністю, а за наявності обмеження у виїзді , він не зможе повернути решту боргу перед ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Рожнятівського районного управління юстиції від 03.03.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/350/776 від 11.11.2013 року, за яким ОСОБА_2 зобов'язаний був сплатити в користь ОСОБА_3 96 000грн.16 коп. боргу. (а.с.4).

У листопаді 2014 року ВДВС Рожнятівського районного управління юстиції звернулося до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним зобов'язання за вищевказаним виконавчим листом (а.с.1-2).

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 25.11.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.06.2014 року, подання державного виконавця задоволено. Обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (а.с.22,73-76).

У жовтні 2015 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зняття з нього заборони у праві виїзду за межі України.

Оскаржуваною ухвалою 28.10.2015 року суд задоволив подання державного виконавця. Задовольняючи заяву суд зазначив, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовувалося до ОСОБА_2 до погашення ним боргу. З постанови про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа до ВДВС Коломийського МРУЮ вбачається, що ОСОБА_2 на момент звернення до суду з 96 000 грн. погасив заборгованість до 24 268 грн.52 коп.

Однак, такий висновок суду першої інстанції суперечить вимогам процесуального закону.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу, відповідно до визначених законом завдань, покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Обов'язок щодо направлення завіреної належним чином копії ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань в Адміністрацію Державної прикордонної служби покладається на державного виконавця листом Міністерства юстиції України № 25-32/507 від 06.06.2008 р. та спільним листом Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008р. № 25-32/463, № 25-5347.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. №512/5, яка в дії з 17.04.2012 р., у пункті 11.3 передбачає, що державний виконавець не пізніше наступного дня після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань направляє засвідчену судом копію цієї ухвали для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

У разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі частини першої пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю. (Аналіз судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - лист Верховного Суду України від 01.02.2013).

Таким чином, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, оскільки законодавством встановлено чіткий механізм припинення вжитих судом заходів щодо тимчасового обмеження особи - боржника у праві на виїзд за межі України і такий не пов'язаний із зверненням особи до суду із заявою про зняття заходів обмеження.

Постановлена з порушенням вимог процесуального права ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про знаття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2015 року скасувати, постановити нову ухвалу якою в задоволені заяви ОСОБА_2 у знятті обмеження у виїзді за межі України щодо забезпечення виконання останнім зобов'язань за виконавчим листом №2/350/776 від 13.02.2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Пнівчук О.В.