АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/59/15 Справа № 2-80/2011 Головуючий у 1 й інстанції - Казак С.Ю. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини нежитлового приміщення, стягнення грошової компенсації вартості частини нежитлового приміщення, переведення права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про виділення частки із спільного майна шляхом одержання компенсації вартості частини нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

У липні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення частини зі спільного майна.

В обґрунтування заявлених вимог, які були уточнені, посилається на те, що йому на праві власності належить 50/100 частин спірного приміщення №2 магазину-кафе по АДРЕСА_1. Інші 50/110 частин вказаного приміщення належали ОСОБА_8 В 2003 році син останнього самовільно зайняв більш ніж 50/100 частин приміщення, тобто і частину, якою має право користуватись лише він та до теперішнього часу не звільнив останню. Відповідно до висновку експерта розділити об'єкт на дві рівні частини із збереженням призначення кожної із частин без проведення реконструкції приміщень не можливо. Тобто, на даний час об'єкт є неподільним. Просив у разі наявності технічної та юридичної можливості виділити йому в натурі 50/100 частин спірного приміщення №2 магазину-кафе по АДРЕСА_1. У разі неможливості виділення приміщення в натурі стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості належних йому 50/100 частин приміщення в сумі 1414535 грн., перевівши право власності на належну йому частину на іншого співвласника - ОСОБА_9, а також зобов'язати останню зареєструвати належні їй на теперішній час 50/100 частин приміщення у передбаченому законом порядку. У разі неможливості виділення приміщення в натурі та відмови відповідача від своїх прав власності на частину спірного приміщення, виплатити йому грошову компенсацію вартості належних йому 50/100 частин після продажу всього об'єкту на публічних торгах новим власникам із направленням суми виторгу на пропорційну компенсацію теперішнім співвласникам вартості належних частин приміщення.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про виділення частки із спільного майна шляхом одержання компенсації вартості частини нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених вимог, які були уточнені, посилалася на те, що їй та її чоловіку за життя, а також ОСОБА_2 належали по 50/100 частин приміщення №2 магазину-кафе по АДРЕСА_1. Поділ вказаного приміщення в натурі згідно висновку експертизи неможливий. Просила стягнути з неї грошову компенсацію в розмірі ринкової вартості 50/100 частин спірного приміщення, визначеної у повторній судовій будівельно-технічній експертизі, в сумі 340711 грн. 50 коп. та визнати за нею право власності на вказані 50/100 частин приміщення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини нежитлового приміщення, стягнення грошової компенсації вартості частини нежитлового приміщення, переведення права власності та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про виділення частки із спільного майна, шляхом одержання компенсації вартості частини нерухомого майна - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, а також треті особи в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином.

Вислухавши ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить 50/100 частин приміщення №2 магазину-кафе по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.4).

Право власності на інші 50/100 частин було зареєстроване за ОСОБА_8

Згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_1 від 18.09.2010 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т.5 а.с.3).

В якості правонаступника померлого ОСОБА_8 до участі у справі було залучено його дружину ОСОБА_9

За життя ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 склали заповіт (19.03.2010 року), відповідно до якого останні на випадок своєї смерті заповідали належне їм на праві спільної сумісної власності подружжя майно своєму сину ОСОБА_10, у тому числі 50/100 частин приміщення №2 магазину-кафе по АДРЕСА_1, право власності на яке було зареєстроване за ОСОБА_8 (т.5, а.с.36).

Згідно поданої 04.02.2011 року до нотаріуса заяви ОСОБА_3 відмовилась від обов'язкової частки у спадщині після чоловіка ОСОБА_8, право на яку вона має відповідно до ст.1241 ЦК України, як непрацездатна за віком.

ОСОБА_10 04.02.2011 року, тобто у передбачений законом шестимісячний строк, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_8, що складається, окрім іншого, з 50/100 частин нежитлового приміщення №2 магазину-кафе по АДРЕСА_1.

Таким чином, 50/100 частин приміщення по АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_8 під час шлюбу з ОСОБА_9 та є їх спільною сумісною власністю, як подружжя. Про що останніми зазначалось і в складеному заповіті від 19.03.2010 року.

Частка кожного із них у спільній сумісній власності за життя ОСОБА_8 визначена не була. Як не визначена на теперішній час і частка померлого ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності.

Спадкоємцем частки ОСОБА_8 у спірному майні є його син ОСОБА_10, вимоги до якого позивачами за первісним та зустрічним позовом не заявлялись та клопотань про залучення його в якості співвідповідача у відповідності до ст.33 ЦПК України не заявлялось.

ОСОБА_10 приймав участь у розгляді справи в якості представника ОСОБА_9 та будучі обізнаним про наявність спору та його предмет клопотань про вступ до участі у справі в якості сторони не заявляв.

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позову, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 183, 358, 364 ЦК України, обґрунтовано виходив з того, що первісний та зустрічний позов заявлені передчасно, без достатніх правових підстав та не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема без визначення часток померлого ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_9 у спільному сумісному майні подружжя - 50/100 частин приміщення по АДРЕСА_1, без залучення до участі у справі ОСОБА_10, як спадкоємця ОСОБА_8, що прийняв після останнього спадщину у вигляді належної йому частини приміщення.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи, що судом першої інстанції належним чином не з'ясована дійсна вартість спірного об'єкту та помилковий висновок суду щодо передчасності позовних вимог, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду, а зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та повторного обґрунтування заявлених вимог з викладенням таких же самих обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПКУкраїни.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова