Справа № 331/3938/15-ц
Провадження № 2/331/1220/15
У Х В А Л А

08 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді: Жуковій О.Є.

при секретарі: Пакуло В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на його користь грошову суму в розмірі 26 700 гривень за договором банківського вкладу від 03.12.2014 року № 370136 .

Ухвалою суду від 08 червня 2015 року провадження по справі відкрито.

Від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить забезпечити позов накладенням арешту на належний їй в банку відповідача депозитний рахунок на суму 26700 гривень , мотивуючи це тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що виникнуть труднощі виконання рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали справи по заявленому клопотанню про забезпечення позову, приходить до наступного:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати з обгрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечуюється накладенням арешту на майно або грошові кошти , що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Заявником не надано доказів необхідності застосування даного заходу забезпечення позову, оскільки рахунок, на який позивачка просить накласти арешт відкритий на її ім»я , і у відповідності до вимог ст. ст. 1058, 1071 ЦУК України відповідач може списати кошти з рахунка позивачки лише на підставі її розпорядження . Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання позивача є необґрунтованим, таким, що може порушувати інтереси інших осіб, відповідно до вимог ч.2 ст. 1071 ЦК України , які не є сторонами справи, крім того , з наданого клопотання взагалі незрозуміло , яким чином не накладення арешту на рахунок відкритий на ім»я позивача , може ускладнити, або зробити неможливим майбутнє виконання рішення суду

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 5 днів .

Суддя: О.Є. Жукова

08.06.2015