Номер провадження: 22-ц/785/8188/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Короткова В.Д.,

З участю секретаря Абалдової О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.04.2010 р. ,-

в с т а н о в и л а :

27.07.2009 р. ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те,що 30.10.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2,було укладено договір кредиту № 1663 , відповідно до умов якого він отримав споживчий кредит в сумі 652 000 грн. Строк договору - до 30.10.2017р.

ОСОБА_2 забов*язався погашати кредит за графіком погашення боргу та сплати відсотків за користування кредитом.

30.10.2007р. між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки,за умовами якого ОСОБА_3 прийняла на себе обов*язок відповідати солідарно за невиконання або неналежне виконання ОСОБА_2 забов*язань за кредитним договором.

30.10.2007р. між банком та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки,за умовами якого ОСОБА_4 передала банку в іпотеку садовий будинок та земельну ділянку,які розташовані в Овідіопольському районі Одеської області,смт.Великодолинське,СОГ «Ювілейний»,лінія 22,ділянка №10,будинок №10.

З січня 2008р. ОСОБА_2 припинив виконувати свої забов*язання за кредитним договором,в зв*язку з чим виникла заборгованість в сумі 776 024,65 грн.,яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Відповідачі в судове засідання не з*явились.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.04.2010р. позов задоволений.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 26.08.2015р. відмовлено ОСОБА_3 в перегляді заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить про скасування рішення частині позову до ОСОБА_3 і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові,мотивуючи тим,що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України забов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного Кодексу України,інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення забов*язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 554 ЦК України передбачено,що у разі порушення боржником забов*язання,забезпеченого порукою,боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

При розгляді справи судом встановлено,що 30.10.2007 р. між ВАТ « Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 1663 , відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав споживчий кредит в сумі 652 000 грн. Строк договору - до 30.10.2017р.

ОСОБА_2 забов*язався погашати кредит за графіком погашення боргу та сплати відсотків за користування кредитом.

30.10.2007р. між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки,за умовами якого ОСОБА_3 прийняла на себе обов*язок відповідати солідарно за невиконання або неналежне виконання ОСОБА_2 забов*язань за кредитним договором.

30.10.2007р. між банком та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки,за умовами якого ОСОБА_4 передала банку в іпотеку садовий будинок та земельну ділянку,які розташовані в Овідіопольському районі Одеської області,смт.Великодолинське,СОГ «Ювілейний»,лінія 22,ділянка №10,будинок №10.

З січня 2008р. ОСОБА_2 припинив виконувати свої забов*язання за кредитним договором,в зв*язку з чим виникла заборгованість в сумі 776 024,65 грн.

Задовольняючи позов ВАТ «Державний общадний банк Укаїни» та стягуючи солідарно з відповідачів суму заборгованості 776024,65 грн.,суд обгрунтовано виходив з вимог вищеназваних норм матеріального права та розрахунку,наданого позивачем і не оспореного відповідачами.

Не може бути підставою для скасування рішення довод апелянта про те,що ОСОБА_3 не була письмово попереджена про наявність заборгованості ОСОБА_2 перед банком,оскільки ні умовами кредитного договору,ні умовами договору поруки не передбачено обов*язкове письмове повідомлення поручителя про наявність заборгованості в порядку досудового врегулювання спору.

Посилання апелянта на порушення ст.35 Закону «Про іпотеку» щодо обов*язкового письмового попередження про існування заборгованості також не може бути підставою для скасування рішення,оскільки таке попередження направляється в разі рішення банку про звернення стягнення на іпотечне майно.

По даній справі вимоги щодо звернення стягнення на іпотечне майно банком не заявлялись.

Необгрунтованим є і довод апелянта про припинення поруки в зв*язку із спливом 6місячного строку,передбаченого статтею 559 ЦК України,виходячи з наступного.

Згідно правової позиції,висловленої Верховним Судом України в постанові від 17.09.2014 р. треба враховувати,що відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

З матеріалів справи вбачається,що пунктом 4.1 договору поруки передбачено : порука припиняється з припиненням забезпеченого нею забов*язання за кредитним договором.

Пунктом 4.2 цього договору передбачено,що порука припиняється,якщо протягом 6 місяців від дня настання виконання забов*язань по кредитному договору банк не пред*явить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений 30.10.2017р.

За таких обставинах порука не є припиненою,оскільки банк пред*явив вимогу до відповідачів 27.07.2009р.,тобто до строку виконання забов*язань.

ОСОБА_3 апелянта про початок 6місячного строку з дня виникнення

прострочки за кредитним договором не грунтується на вказаних нормах матеріального права.

Разом з тим, стягуючи з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно судові витрати,суд не врахував,що цивільно-процесуальним законодавством не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку,тому що судові витрати не є солідарним обов*язком відповідачів.

В зв*язку з цим рішення в частині стягнення судових витрат підлягає зміні на підставі п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України із зазначенням стягнення судових витрат з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.3,309 ч.1.п 4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовільнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.04.2010 р. змінити в частині стягнення судових витрат,виклавши абзаци 3,4 резолютивної частини рішення в наступній редакції :

«Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати в сумі 81 грн. в рівних частках з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в доход держави 1649 грн. в рівних частках з кожного».

В решті частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_5