Провадження № 2/760/7653/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

01.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 21.02.2013 року позивач працював на різних посадах в Державному підприємстві з питань поводження з відходами як вторинною сировиною.

Позивач зазначає, що 15.06.2015 року він був звільнений з посади завідувача господарства адміністративного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу №215-к від 15.06.2015 року.

Посилається, що борг підприємства перед позивачем на день звільнення з роботи складає 13279,44 грн., проте всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач так і не розрахувався з позивачем.

Враховуючи те, що відповідачем не було проведено повний розрахунок при звільнення, позивач зазначає, що йому було завдано моральних страждань, які полягають в негативному впливі на нервову систему позивача, порушені сну та яку останній оцінює в 5000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки вважає, що з боку відповідача моральна шкода позивачу завдана не була.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.06.2015 року позивача було звільнено з посади завідувача господарства адміністративного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу №215-к від 15.06.2015 року (а.с.12).

Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що відповідачем з позивачем не було проведено повного розрахунку, як при звільненні, так і на час розгляду справи в суді.

Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 13 279, 44 грн.

В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача щодо невиплати всіх належних сум при звільненні позивачу було завдано моральну шкоду, яку останній оцінює в розмірі 5000,00 грн. та просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, проте з урахуванням перенесених моральних страждань та обставин справи, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позивача відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: