Провадження № 2/235/3011/15
Справа № 235/6935/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року місто Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Карабан І.І.

при секретарі Димитрієвій О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АГРО РЕСУРС» про витребування земельної ділянки набутої без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_2, від імені якого діє на підставі довіреності його представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язанння ПАТ "АГРО РЕСУРС" припинити користування належною ОСОБА_2 земельною часткою (паєм) НОМЕР_1 розміром 6,23 умовних гектар, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району, та зобов'язати відповідача повернути позивачу зазначену земельну частку шляхом підписання акту приймання-передачі цієї земельної частки (паю). Обґрунтовуючи вимоги зазначив, що ОСОБА_2 належить земельна частка (пай) розміром 6,23 га в умовних кадастрових гектарах на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 28.05.2010 року. Земельна частка (пай) розташована на території Красненської сільської ради. Зазначена земельна ділянка (пай) раніше належала ОСОБА_3, батькові позивача, до його смерті. У позивача виникло право розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою (паєм) з 28 травня 2010 року, тобто з моменту прийняття спадщини після померлого батька. В 2012 році позивач вирішив самостійно користуватися земельною ділянкою та звернувся до Красненської сільської ради за визначенням меж і місця знаходження належної йому частки, і було визначеного, що це ділянка НОМЕР_1 поле № 613, і нею користується ПАТ "АГРО РЕСУРС". Позивач в усній формі звернувся до відповідача з вимогою про повернення земельної частки (паю), але йому було відмовлено з посиланням на укладений договір оренди земельної частки (паю), один примірник якого був наданий йому. 05 липня 2012 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення його земельної частки (паю), зазначивши, що договір є недійсним з причини, що його позивач не підписував і зазначив, що на дату укладення цього договору він не був власником земельної частки (паю) яка, відповідно до предмету договору, передана в орендне користування. Однак відповідач відмовив у достроковому розірванні договору оренди земельної частки (паю), про що надана письмова відповідь № 274 від 02 серпня 2012 року. З зазначеним не згоден, оскільки питання про розірвання договору він не став, оскільки договір не укладався. Оскільки право розпоряджатися виникло у позивача тільки з 28 травня 2010 року, то договір оренди нікчемним, а тому визнання правочину недійсним судом не вимагається. Вважає, що з огляду на положення ст.626 та ст.627 ЦК України, у позивача відсутні будь-які договірні правовідносини з відповідачем, а тому відповідач користується земельною часткою (паєм) позивача без будь-якої достатньої правової підстави На підставі ст.ст.316, 319, 373, 1212 ЦПК України, відповідач повинен повернути йому зазначену земельну частку, що захистить його право власності та усуне перешкоди в користуванні нею.

В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, зазначивши, що позивач не підписував договір оренди земельної частки, підпис на договорі не його.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством "Агроресурс" яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство "АГРО РЕСУРС" 11 березня 2011 року, та ОСОБА_2 укладено договір земельної частки (паю) НОМЕР_1. Договір підписаний сторонами та зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Краснянської сільської ради за № 3117 14 грудня 2011 року.

Право на земельну частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Свердлова с. Красне Красноармійського району, розміром 6,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належне ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого Красноармійською районною державною адміністрацією 30.12.1999 р. І зареєстроване в Книзі реєстрації сертифікатів 30.12.1999 р. за № 10775, після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 успадкував його син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 травня 2010 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом внесено відповідні зміни до сертифікату на право на земельну частку (пай) у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай).

05 липня 2012 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення в користування ділянки НОМЕР_1 на полі № 613, зазначивши, що договір є недійсним , оскільки він його не підписував, оскільки перебував в армії і не був власником даної земельної ділянки.

Листом відповідача від 02 серпня 2012 року було відмовлено в достроковому розірванні договору з посиланням на добровільність та взаємне волевиявлення при укладанні договору оренди зазначеної земельної частки (паю), отримання орендної плати.

ПАТ "АГРО РЕСУРС" виплачено позивачу в червні та листопаді 2015 року гроші за договором, що підтверджується відомостями від 18 червня 2015 року та 05 листопада 2015 року.

Відповідно до військового квитка позивача, останнього було на строкову військову службу 06 травня 2010 року і звільнений в запас 05 травня 2011 року.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справ та обов'язків.

Частиною 1 статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до суду з вимогами про захист свого порушеного права власності на земельною ділянку, що полягало в неправомірному утриманні її відповідачем. При цьому обґрунтовуючи свої вимоги, позивач як на підставу неправомірності користування землею відповідачем зазначив дві підстави, що суперечать одна одній.

Так, позивач посилався на ту обставину, що в нього не існує договірних відносин з відповідачем, оскільки ним не укладався договір оренди земельної частки (паю), оскільки він його не підписував, мотивуючи, що під час укладення договору, а саме 01 січня 2010 року, він проходив строкову службу в Збройних силах України. Також представник позивача в судовому засіданні зазначив також, що підпис на договорі не ОСОБА_2

Суд вважає, що це ствердження позивача та його представника є безпідставним.

Позивачем на надано жодних належних доказів того, що підпис на договорі виконаний не ним.

Натомість позивач має примірник договору, в договорі зазначено відомості, що є його персональними даними, а саме прізвище, ім'я та по батькові, адреса проживання, номер паспорту та дані про його видачу, ідентифікаційний номер. Крім того, в договорі зазначена вартість земельної частки (паю), що належить позивачу, 66768,70 грн., та є вартістю цього майна відповідно до витягу № 357, виданого 20 квітня 2010 року Красноармійським районним відділом земельних ресурсів, і надавався нотаріусу при оформленні спадкових справ позивача.

Пояснення представника позивача, що особисті відомості позивача стали відомі відповідачу від посадових осіб Красненської сільської ради, є припущенням і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Посилання позивача та його представника на ту обставину, що позивач не міг укласти цей договір, оскільки проходив військову строкову службу, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу.

Так, в договорі дата його підписання сторонами не зазначена.

Натомість в договорі передбачено, що він набуває чинності з моменту його реєстрації в Краснянській сільській раді.

Відповідно до ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Таким чином, для дійсності спірного договору необхідно було вчинення певної дії, а саме проведення його реєстрації, що її було зроблено 14 грудня 2011 року у відповідності до порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою КМУ від 24 січня 2000 року № 119.

Дата - 01 січня 2010 року, що зазначена як дата його складання, не є датою його укладення, оскільки не створювала для сторін жодних юридичних наслідків, і не є навіть датою його підписання, що є моментом погодження сторін з умовами договору.

Крім того, станом на 01 січня 2010 року, яку позивач вважає датою укладення договору, позивач не перебував в лавах збройних сил, оскільки був призваний тільки 06 травня 2010 року, що вбачається з копії військового квитка, що наданий в судовому засіданні представником позивача.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшла підтвердження та обставина, що позивачем зазначений договір не укладався.

Друга підстава, що зазначена позивачем, як підстава для повернення його земельної частки (паю) є такою, що суперечить першій, і полягає в тому, що укладений договір є недійсним, а саме нікчемним правочином.

Суд зазначає, що правочин, що не укладався, не може визнаватися недійсним.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку, що договір між сторонами був укладений, то вважає за можливе розглянути питання захисту прав власності позивача і з підстави недійсності правочину.

Як підставу нікчемності правочину позивач зазначає той факт, що на момент укладання договору, земельна частка (пай) не належала позивачу і право на неї в нього виникло тільки з 28 травня 2010 року.

Суд вважає, що позивачем не вірно визначено момент укладення договору, про що зазначалося судом вище, а тому на момент укладення договору ОСОБА_2 оформив належним чином свої спадкові права на спадщину після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що належала спадкоємцеві з часу відкриття спадщини у відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Суд, не вбачає підстав для визнання зазначеного правочину нікчемним, на що посилається позивач, оскільки для визнання правочину таким, його недійсність повинна бути встановлена законом.

Позивачем не зазначені підстави, що є безумовними підставами для визнання правочину нікчемним.

Таким чином, судом не встановлено відсутності правових підстав користування відповідачем належною позивачу земельною часткою (паєм), а тому право власності позивача не порушено, і відповідно не підлягає судовому захисту.

На підставі викладеного , керуючись ст..ст.203, 215,626, 627, 628, 640, 1268 ЦК України, ст..ст.11, 15, 60, 213-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АГРО РЕСУРС» про витребування земельної ділянки набутої без достатньої правової підстави - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.І.Карабан