АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5841/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач: Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 рокупредставник позивача звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визначити ОСОБА_2 додатковий, трьохмісячний, строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка за життя залишила на ім'я ОСОБА_1 заповіт на все майно, оскільки між ними в 1999 році склалися хороші стосунки. Поважність пропуску строку для прийняття спадщини пояснюється тим, що позивач втратила зв'язок з ОСОБА_4 внаслідок переїзду на постійне місце проживання в Київську область; діти навчались в садочку та школі, а тому не було можливості приїжджати в м.Київ.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що позивач під час надання суду пояснень як свідок розповіла, що про існування заповіту вона знала, але забула, що ,на думку відповідача, не може слугувати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Про смерть ОСОБА_4 вона дізналася із повідомлення до суду в липні 2014 року. В показах ОСОБА_2. плуталася, була неточною.

Крім того, безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала.

Представник відповідача ОСОБА_5 свою скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд базував свій висновок на наявності доказів поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 30.09.1999 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_1.

22.07.2014 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

На зазначену заяву Третя київська державна нотаріальна контора листом за №1317 від 24.07.2014 року повідомила ОСОБА_2. про те, що її заяву долучено до матеріалів спадкової справи, так як нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав.

Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4 26.02.2013 року звернулась ОСОБА_1, громадянка Російської Федерації та 24.04.2013 року ОСОБА_3 - онука померлої ОСОБА_4

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог про надання додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_2 посилалася на те, що в 1999 році вона познайомилась з ОСОБА_4, яка була знайома з її бабусею. За час спілкування з ОСОБА_4, вона полюбила її як дочку та повідомила про намір скласти заповіт на її ім'я. В жовтні 1999 року ОСОБА_4 повідомила про те, що склала на її ім'я заповіт, але вона це всерйоз не сприйняла. Потім бабуся померла, а вона переїхала проживати в Київську область. Маючи трьох дітей, вона не мала можливості приїжджати в м. Київ, а про те, що ОСОБА_4 склала на неї заповіт забула.В 2014 році її мати за місцем реєстрації отримала повідомлення із суду , внаслідок чого вона дізналась про смерть ОСОБА_4 та про наявність заповіту.

Проте, на думку колегії суддів такі причини пропуску строку для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є неповажними з огляду на таке.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку,встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки її доводи не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій.

Не можуть вважатися поважними причини наявність у позивача дітей, оскільки звернення із заявою про прийняття спадщини через два роки після смерті свідчить лише про те, що позивач, як одноосібний претендент на спадкове майно, не підтримувала будь - які стосунки та не цікавилася життям спадкодавиці.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: