Справа № 635/2992/15-ц
Провадження № 2-р/635/9/2015
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сушко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розяснення рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання факту спільного проживання та визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом. Посилаючись на те, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 відмовив у державній реєстрації права власності, в звязку з тим, що для нього є незрозумілим чи зверталась гр. ОСОБА_3 до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області або не зверталась. Також в мотивувальній та резолютивній частині рішення зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 харківської області, АДРЕСА_1, хоча відповідно до поданої копії паспорта субєкта права, остання зареєстрована з 04 березня 1985 року за адресою: АДРЕСА_2. Крім того за гр. ОСОБА_1 визнано право власності в цілому на квартиру за вищезазначеною адресою після смерті ОСОБА_3, якій належала 1/2 частина даної квартири. Тоді як відповідно до поданого свідоцтва про право власності б/н від 19 червня 1997 року, вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням суду від 28 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 однією сімєю, більш, ніж пять років, за адресою: АДРЕСА_3, з 2004 року до смерті спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 02 травня 2014 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру, розташовану на 1 поверсі 4 -х етажного будинку, загальною площею 65,10 кв.м, житловою площею 37,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлої 02 травня 2014 року. Рішення суду набрало законної сили.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи заяви підтримала у повному обсязі.

Представник Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

За змістом ч. 3 ст. 221 ЦПК України неявка осіб, які брали участь у справі не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 635/2992/15-ц, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту вищевказаного рішення суду, житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

07 квітня 2004 року померла ОСОБА_4 Після смерті останньої залишилась спадщина: 1/2 частина вищезазначеної житлової квартири. Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_3, яка у встановлений законом строк не звернулась до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини, однак на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та постійно проживала разом з нею за вказаною адресою, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, померлої 07 квітня 2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживала із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, тому вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта останньої /а.с. 11/, однак фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується актом від 14 серпня 2014 року, рішенням №43 Виконавчого комітета Кулиничівської селищної ради Харківського району, Харківської області /а.с. 13, 14/.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України судом встановлено факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_3, померлої 02 травня 2014 року.

ОСОБА_3 отримала в спадщину 1/2 частину спірної квартири після смерті ОСОБА_4, померлої 7 квітня 2004 року, а також мала у своїй власності 1/2 частину цієї ж квартири, таким чином вона стала власницею квартири в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК України розяснення рішення суду, можливо тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду задовольнити.

Розяснити рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання факту спільного проживання та визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом, зазначивши, що ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_4 до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області не зверталась, однак ОСОБА_3 постійно проживала разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Розяснити, що хоча ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, однак фактично з 2004 року вона проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в звязку з чим відповідно до ст. 256 ЦПК України судом встановлено факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Розяснити, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_3, померлої 02 травня 2014 року, яка отримала в спадщину 1/2 частину квартири, після смерті матері ОСОБА_4, померлої 7 квітня 2004 року, а також мала у власності 1/2 частину цієї ж квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя - А.Ю. Полєхін