Справа № 2-1307/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданою ДТП, посилаючись на те, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 8 лютого 2009 року відбулося ДТП. Наслідком цього ДТП стало пошкодження автомобіля позивача, відповідно йому була завдана матеріальна шкода в сумі 3 759 грн., яку він просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути витрати на юридичну допомогу в розмірі 300 грн., державне мито в розмірі 102 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 250 грн., послуги банку 15 грн., та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 29.01.2010 року за клопотанням відповідача до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ЗАТ «Страхова компанія АХА Україна».

Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2010 року ЗАТ «Страхова компанія АХА Україна» було виключено зі складу співвідповідачів.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких посилався на обставини, викладені у позовній заяві, та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення поданого позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні 8 лютого 2009 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», держаний номер НОМЕР_1, на площі Михайлівській в м.Одесі, при виїзді на головну дорогу вул.Середню не надав перевагу в русі автомобілю «Нісан Сірена», д/н ГН62656 ОА, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого відбулася дорожньо транспортна пригода.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявською Л.М. по адміністративній справі № 3 1634/09 від 12 березня 2009 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.8 9). Зазначена постанова в встановленому порядку відповідачем не оскаржувалась.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, ДТП, що відбулось 8 лютого 2009 року є наслідком дій ОСОБА_2, вина якого встановлена в межах адміністративного провадження № 3-1634/09, та підтверджується зібраними по справі № 2-1307/10 доказами, фактично встановленими обставинами справи.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, при цьому сума матеріальної шкоди завданої внаслідок аварійного пошкодження автомобіля склала, 3 759 грн. (а.с.11).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки мало місце взаємодія джерел підвищеної небезпеки, то згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, при цьому шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина відповідача встановлена та підтверджена матеріалами адміністративного провадження та зафіксована постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2009 року по адміністративній справі № 3-1634/09. Таким чином, встановлені судом обставини та зібрані по справі докази дозволяють задовольнити позов в частині покладання обовязку компенсувати матеріальну шкоду на відповідача в повному обсязі.

Разом з тим, оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та задовольняючи їх частково суд виходе з наступного Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки винність відповідача знайшла своє підтвердження в ході провадження по справі, вимоги про відшкодування моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима в розмірі 1 500 грн. позивачу. При цьому судом враховано, що ДТП, яке призвело до пошкодження автомобіля позивача та завдало йому фізичні пошкодження, порушило звичайні життєві його стосунки. Так, через відмову вирішити питання про відшкодування шкоди з відповідачем позасудовою процедурою, ОСОБА_1 був позбавлений певний час можливості його використовувати, змушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної шкоди в розмірі 3 759,00 грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 300 грн., державне мито в розмірі 102 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 250 грн., послуги банку в розмірі 15 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зо дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ