Справа № 465/8524/14 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3353/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
Проводження № 22-ц/783/3352/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника Львівської міської ради - Тарасович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи: Львівська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6; визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, як частки у спільній сумісній власності подружжя, визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/4 квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 - представнику третьої особи ОСОБА_2 у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви до ОСОБА_4 про його усунення від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, його дружини та стягнення судових витрат з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Іншою ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року матеріали цивільної справи за вищезазначеним позовом передано до Городоцького районного суду Львівської області.

Ухвали суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі на ухвалу про відмову в прийнятті до спільного розгляду заяви 3-ї особи із самостійними вимогами представник третьої особи посилається на те, що вимога про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом не була предметом розгляду в суді.

В мотивувальній частині рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12.06.2013 року зазначено, що суд відмовляє позивачу ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог про визнання заповіту ОСОБА_6 за реєстровим № 19 від 21.08.2008 року дійсним, визнання за ним права власності на майно за заповітом після смерті його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Тому безпідставним є висновок суду про відмову в прийнятті до спільного розгляду заяви 3-ї особи із самостійними вимогами з підстав передбачених п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі на ухвалу про передачу справи за підсудністю посилається на те, що вартість спірного майна 1/2 нежитлової будівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_3 становить відповідно 1/2 вартості всього об'єкта нерухомості, а саме 7 830, 00 грн., а вартість квартири АДРЕСА_2, тобто в межах територіальної підсудності Франківського районного суду м. Львова, становить 13 749,00 грн. Отже, за правилами виключної підсудності, встановленим ч.1 ст. 114 ЦПК України та враховуючи роз'яснення п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" дана цивільна справа підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Просить ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4 на її заперечення, представника Львівської міської ради - Тарасович О.І., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.313 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

Судом та матеріалами справи установлено, що у травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 у якому з урахуванням уточнених вимог просив:

визнати заповіт ОСОБА_6 за реєстровим № 19 від 21.08.2008 року дійсним;

визнати за ним право власності на майно за заповітом після смерті його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2013 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Львівська державна нотаріальна контора - відмовлено.

В березні 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав позовну заяву, в якій просив усунути від права спадкування ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 та ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року йому відмовлено у прийнятті до спільного розгляду цієї позовної заяви з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку про те, що є рішення суду, яке набрало законної сили щодо спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, дійсно первинно ОСОБА_2 подав до Шевченківського районного суду м. Львова позовну заяву про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом.

Однак, в подальшому ОСОБА_2 змінив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким визнати заповіт ОСОБА_6 за реєстровим № 19 від 21.08.2008 року дійсним та визнати за ним право власності на майно за заповітом після смерті його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Таким чином, предмети позову у двох справах є різні, що виключає можливість застосування до даних правовідносин положення п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України. Тому у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Передаючи справу за вищевказаним позовом за підсудністю на розгляд до Городоцького районного суду Львівської області, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст.114, п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він дійшов до нього з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно із п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України, якою керувався місцевий суд, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у п.п. 45, 46 Постанови Пленуму №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК).

Положеннями ст.173 ЦПК України передбачено, що розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених позовних вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання, після чого з'ясовується, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що ним вже було розпочато розгляд справи по суті в судовому засіданні, яке відбулося 10 лютого 2015 року ( а.с. 26-29), що в силу ст. 116 ЦПК України унеможливлює передачу справи до іншого суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду, є помилковим та таким, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст.116 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що прийнята з порушенням вимог процесуального закону ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому згідно із положеннями ст.311 ЦПК України, підлягає скасуванню із направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року про відмову представнику третьої особи - ОСОБА_2 у прийнятті до спільного розгляду позовну заяву до ОСОБА_4 про його усунення від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 та про передачу зазначеної цивільної справи №2/465/3855/14 за підсудністю до Городоцького районного суду Львівської області - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.