Справа №592/1706/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/893/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе"

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе"

про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 23 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 10000 грн.

Стягнуто з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах із відповідачем з 01 вересня 1975 року по 31 серпня 2009 року та працював значну частину трудової діяльності ковалем ручного кування.

31 серпня 2009 року ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.5-6).

Стаж роботи ОСОБА_3 в умовах впливу шкідливих факторів складає 29 років, його умови праці відповідали ІІІ класу 3 ступеню шкідливих та небезпечних умов праці (а.с.13).

У вересні 2008 року позивачу вперше МСЕК встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань.

У вересні 2009 року позивачу МСЕК встановлено 65 % стійкої втрати професійної працездатності (в тому числі 25% - первинно) та третю групу інвалідності, внаслідок професійних захворювань.

У 2010 році позивачу МСЕК підтверджено 65 % стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійних захворювань.

Відповідно до довідки МСЕК від 27 вересня 2012 року ОСОБА_3 встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. (в т.ч. ХОЗЛ 20 %, туговухість 20 %, радикулопатія 25 %). Рекомендовано медикаментозне лікування, лікування у реабілітаційній установі (а.с.17).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці, в зв'язку з чим позивачу була заподіяна моральна шкода, на відшкодування якої враховуючи характер, обсяг та тривалість страждань, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та їх негативні наслідки судом визначена грошова сума в розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони ґрунтуються на повному і всебічному зясуванні всіх обставини справи та зроблені з дотриманням норм матеріального і процесуального права. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Під час знаходження на обстеженні в Харківському науково-дослідному інституті гігієни праці і профзахворювань у ОСОБА_3 були виявлені професійні захворювання (а.с.7,10,11). Зокрема.

З 05.06.2008 р. по 08.07.2008 р. позивач перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету (далі - НДІ ГП та ПЗ ХНМУ).

Внаслідок обстеження йому був встановлений діагноз професійного захворювання: "Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії токсикоз-пилової етнології в фазі нерізкого загострення. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Захворювання професійне.

Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ступінь) професійного характеру. Названі факти підтверджуються п. 7 виписки з історії хвороби №08-06/1052 за 2008 рік та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3 від 25.06.2008 р." ( ас. 7, 8).

Встановлено, що професійні захворювання виникли під час роботи на ПАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе».

У названому повідомленні про професійне захворювання зазначається, що факторами виробничого середовища та трудового процессу, що спричинили професійне захворювання є токсико-пиловий фактор та виробничий шум ( ас.8).

З 01.06.2009 р. по 07.07.2009 року позивач знову перебував на обстеженні та лікуванні в НДІ ГП та ПЗ XHIVIV, де йому були встановлені нові професійні захворювання, а саме : Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців, міофіброзом м'язів передпліч і плечового поясу, двостороннім плечо-лопатковим періартрозом, деформуючим остеоартрозом ліктевих і пром'янево-зап'ясткових суглобів з контрактурою в плечових і ліктевих суглобів і порушенням функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від фізичного перенавантаження (встановлено вперше)) ;

хронічна рецедивуюча попереково-крижова радікулопатія з 2-стороннім кореневим синдромом L5-S1, м'язево-тонічним і алогічним синдромами на фоні спонділоартроза попереково-крижового відділу попереку з обмеженням опорно-кінетичної функції попереку. Захворювання професійне (від фізичного перенапруження (встановлено вперше));

крім того, були підтверджені професійні захворювання, які були встановлені у 2008 році.

Названі обставини підтверджується п. 7 виписки з історії хвороби №08-06/984 за 2009 рік та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3 від 01.07.2009 р. ( ас. 11,12).

У названому повідомленні про професійне захворювання від 01.07.2009 р. зазначається, що факторами виробничого середовища та трудового процессу, що спричинили професійне захворювання є фізична перенапруга, токсико-пиловий фактор та виробничий шум ( ас.12).

З 31.05.2010 р. по 21.06.2010 року позивач знову перебував на обстеженні та лікуванні в НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, де йому було підтверджено зв'язок встановлених раніше захворювань з умовами праці на ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". Зазначені обставини підтверджуються п. 7 Виписки з історії хвороби №08-06/884 за 2010 рік ( ас. 15).

З 23.04.2012 р. по 17.05.2012 року позивач перебував на обстеженні та лікуванні в НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, де йому було підтверджено зв'язок встановлених раніше захворювань з умовами праці на ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". Зазначені обставини підтверджуються п. 7 Виписки з історії хвороби №08-06/533 за 2012 рік.

Колегія суддів вважає, що наявними у справі письмовими доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність вини роботодавця (відповідача) у отриманні позивачем професійного захворювання та заподіянні йому моральної шкоди. Зокрема.

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 71 від 23 липня 2008 року, складеного за формою П-4, зокрема, вбачається, що професійні захворювання виникли у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів пилу, загазованості (п.п. 16, 17), а також, що адміністрація цеху №8, 18 не в повній мірі виконала вимоги:

ГОСТу 12.1.005-88 "Санітарно гігієнічні вимоги до повітря робочої зони" п.п.1.11, 3.1., 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 "Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку" п.1.3-1,4; ГОСТу 12.1.003-83 "ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони" п.2.3; "Інструкцію по утриманню виробничих приміщень" № 658-66 п.66, 78 (а.с.9).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання№73 від 20.07.2009 р. зокрема, вбачається, що професійні захворювання виникли у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, загазованості, мікроклімату та важкості праці ( п.п. 16, 17), а також, що адміністрація цеху №8 не в повній мірі виконала вимоги:

ГОСТу 12.1.005-88 "Санітарно гігієнічні вимоги до повітря робочої зони" п.п.1.11, 3.1., 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 "Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку" п.1.3-1,4; ГОСТу 12.1.003-83 "ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони" п.2.3; "Інструкцію по утриманню виробничих приміщень" № 658-66 п.66, 78 ( ас. 13).

Таким чином зібраними у справі доказами підтверджуються висновки суду про те, що ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого він тримав професійні захворювання.

У той же час відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Обґрунтовуючи свій позов про стягнення суми в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, позивач посилався на те, що він втратив найцінніше своє здоров'я. Професійні захворювання спричиняють йому моральні страждання, порушують його нормальні життєві зв'язки та звички, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя. У нього значно погіршився стан здоров'я та загальне самопочуття - йому важко дихати, виникли головні болі, постійний шум у вухах, болі в кінцівках, спині, у зв'язку з чим змушений постійно приймати ліки. Погіршення стану здоров'я позбавило його надії на ведення звичайного способу життя, продовження особистих повноцінних стосунків з близькими та знайомими. Суттєво обмеженими стали його фізичні можливості - він не має змоги займатися фізичною працею, переносити вантажі, довго ходити. Стан здоров'я перешкоджає йому спілкуватися з друзями, рідними. Йому боляче дивитися на своїх рідних, які страждають через нього, і це ще більше його пригнічує .

Таким чином, ураховуючи характер і обсяг моральних страждань, які зазнає позивач як наслідок вищеназваних професійних захворювань, а також виходячи з розяснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", засад розумності, виваженості та справедливості, у суду першої інстанції були підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе" відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -