Провадження № 2/520/3461/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О..
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
14.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та згідно редакції від 22 травня 2015 року просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та її користь грошову суму у розмірі 3 700 гривень за договором позики від 04.05.2011 року; суму інфляційних збитків від простроченої суми в період 1.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 2 519, 80 гривень; суму трьох відсотків річних в період з 1.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 397, 75 гривень; проценти за користування грошовими коштами з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 1286, 65 гривень, судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги мотивувала тим, що 04 травня 2011 року вона уклала із громадянином ОСОБА_2 договір позики, згідно якого передала йому грошові кошти у сумі 3 700 гривень строком до 31 жовтня 2011 року.
Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виконати умови договору, однак відповідач від зустрічі ухиляється. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.
Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Розглянувши поданий позов, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
Як встановлено у судовому засіданні, 04 травня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 700 гривень зі строком повернення до 31 жовтня 2011 року.
Як пояснила позивач в судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, однак, відповідач до теперішнього часу грошові кошти не повернув, від контактів ухиляється, місце його перебування встановити не можливо.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Згідно пояснень позивача, свої зобовязання за договором вона виконала у повному обсязі, а саме передала відповідачу гроші, а відповідач зобовязався повернути гроші в строк передбачений договорами, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні.
Суд приймає даний договір в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового забовязання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .
Згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Оскільки договором позики не було встановлено розмір процентів, розмір процентів за користування грошовими коштами позивача становить 1286 гривень.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На час звернення до суду з позовом сума інфляційних збитків від простроченої суми у розмірі 3700 гривень в період з 01.11.2011 року по 22.05.2015 року становить 2 519, 80 гривень.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином річних від простроченої суми у розмірі 3 700 гривень в період з 01.11.2011 року по 22.05.2015 року становить 397, 75 гривень.
За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики у загальному розмірі 7 904, 20 гривень
При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223, ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049, 1212,1214 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, борг за договором позики від 04 травня 2011 року в сумі 3 700 гривень, суму інфляційних збитків від простроченої суми в період 1.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 2 519, 80 гривень, 3 відсотків річних в період з 1.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 397, 75 гривень, проценти за користування грошовими коштами з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 1286, 65 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Куриленко О. М.