АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 629/5417/14-ц
Провадження № 22-ц/790/3736/15 Головуючий 1-ї ін-ї. Жмуд Н.М.
Категорія сімейні Доповідач Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_4

В обґрунтування посилався на те, що з 23 квітня 1988 року він з ОСОБА_4 перебували в шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського МРУЮ Харківської області, актовий запис № 159. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На час звернення до суду з дійсним позовом сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

З 04 березня 2013 року позивач виїхав на постійне місце проживання в Ковернінський район Нижегородської області Російської Федерації. Позивач не має жодних фінансових претензій до відповідача. Він неодноразово прохав відповідача дати йому згоду на розлучення, проте остання не погоджувалася. Позивач вимушений звернутися до суду, оскільки подальше збереження сімї неможливе та суперечить його інтересам.

У судове засідання позивач не зявився, надав до канцелярії суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та прохав слухати цивільну справу за його відсутності.

У судове засідання відповідач не зявилася, але надала до канцелярії суду письмове клопотання, в якому просила надати додатковий строк для примирення терміном шість місяців та розглянути клопотання за її відсутності.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено. Розірвано зареєстрований між сторонами у справі шлюб, судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. ст. 110-113 СК України та виходив з того, що з квітня 2011 року позивач постійно мешкає на території Російської Федерації, спільних неповнолітніх дітей та майнового спору з відповідачем не має, наданим строком для примирення сторони не скористались, що свідчить про небажання зберегти сімю в майбутньому та є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 квітня 1988 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 21).

Від цього шлюбу мають спільного сина ОСОБА_7, який на час звернення до суду із дійсним позовом є повнолітнім, що не заперечувалось сторонами у суді першої інстанції.

Згідно відмітки у паспорті громадянина Російської Федерації з 05 квітня 2011 року ОСОБА_5 зареєстрований у вис. Успенський Ковернінського району Нижегородської області РФ (а.с. 4-5).

16 січня 2014 року позивач направив ОСОБА_4 досудову вимогу про розірвання шлюбу, на що отримав письмову відмову (а.с. 7-8).

У своїх клопотаннях від 25 листопада 2014 року та 28 лютого 2015 року ОСОБА_5 підтримав заявлені ним позовні вимоги про розірвання шлюбу та просив їх задовольнити (а.с. 10, 15).

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2015 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 та надано подружжю ОСОБА_4 час для примирення до 31 березня 2015 року.

Після цього від ОСОБА_5 було отримано лист, у якому він просив задовольнити його позовні вимоги та пояснив, що фактично вже утворив сімю з іншою жінкою (а.с. 26, 27).

Згідно абзаців 2, 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства

при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,

визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

У справі, що розглядається, сторони не скористались наданим їм судом правом на збереження сімї, не вчинили будь-яких дій, які б свідчили про їх бажання зберегти шлюб.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 31.08.1979 року Про судову практику в справах про розірвання шлюбу щодо ненадання сторонам строку для примирення 6 місяців та інше не можуть бути враховані, оскільки вказана Постанова Пленуму втратила чинність на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України N 16 від 12.06.1998 року та не може бути застосована.

Доводи апеляційної скарги стосовно припинення шлюбних відносин не з 2011 року, як було встановлено судом, а з листопада 2013 року, що підтверджується довідками про грошові перекази ПАТ КБ ПриватБанк, не спростовують висновків суду про припинення шлюбних відносин подружжя.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді -