АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_1, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до сулу з позовом про:

1. визнання недійсними з моменту укладення положення Кредитного договору від 23 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3, наступного змісту: «і підлягають розрахунку за відповідним обмінним, курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування»;

2. визнання недійсними з моменту укладення положення Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору від 23 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3, а саме:

- положення пункту 1.1 наступного змісту: «В кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін»;

- положення пункту 1.3 наступного змісту: «на основі діючого обмінного курсу валюти»;

- пункти 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3;

- положення пункту 2.4 наступного змісту: «в іноземній валюті»;

- положення пункту 3.1 наступного змісту: «При цьому розмір платежів, що сплачуються Позичальником згідно з цією статтею, розраховується в порядку, встановленому у пункті 1.3.1 цих Загальних умов кредитування, за винятком розрахунку коригування процентів на суму курсової різниці, зазначеної в частині третій пункту 1.3.1 цих Загальних умов кредитування, яка вважається рівною нулю у випадку, якщо обмінний курс іноземної валюти за безготівковими операціями, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка є нижчим за обмінний курс за безготівковими операціями станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору. Якщо обмінний курс іноземної валюти за безготівковими операціями, чинний станом на робочий день, що передував дню виставлення рахунка перевищує обмінний курс за безготівковими операціями станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, застосовується порядок розрахунку курсової різниці, передбачений частиною третьою пункту 1.3.1 цих Загальних умов кредитування»;

- положення пункту 3.1.1 наступного змісту: «за курсом»;

- положення пункту 3.1.2 наступного змісту: «При автоматичній рекалькуляції платежі перераховуються за обмінним курсом за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, що діяв станом на робочий день, що передував дню здійснення такого платежу, за винятком випадків, коли обмінний курс за безготівковими операціями на такий день є нижчим від курсу за безготівковими операціями, що діяв станом на робочий день, що передував дню укладання Кредитного договору; в такому випадку при автоматичній рекалькуляції використовуватиметься обмінний курс за безготівковими операціями, що діяв станом на робочий день, що передував дню укладання Кредитного договору»;

- положення пункту 3.1.2 наступного змісту: (за обмінним курсом, що діятиме станом на робочий день, що передує дню виставлення відповідного рахунку);

3. визнання недійсним з моменту укладення Графік погашення кредиту, який є додатком до Кредитного договору від 23 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3;

4. визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., зареєстрований в реєстрі за №1645, про звернення стягнення на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Polo, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 140854,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач надав позивачу кредитні кошти у національній валюті, визначивши еквівалент у доларах США, у зв»язку із чим виконання зобов»язання розраховується за обмінним курсом іноземної валюти, який застосовується до еквіваленту суми кредиту, що суперечить законодавству про захист прав споживачів щодо надання кредитів в іноземній валюті, принципу незмінності споживчого кредитного зобов»язання.

Оскільки у разі визнання недійсними зазначених положень договору буде необхідно здійснити перерахунок боргу, то, відповідно, це матиме наслідки на безспірність суми за виконавчим написом, яким звернуто стягнення на предмет застави.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви, посилаючись на неповноту з»ясування обставин у справі та помилкове застосуванням до правовідносин роз»яснень, що викладені в абз. 1 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 23 грудня 2013 року між сторонами укладено Кредитний договір №50010950, який також складається з Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту, Додаткової угоди від 23 грудня 2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов»язався надати ОСОБА_3 грошові кошти на придбання автомобіля Volkswagen.

Кредитодавець свої зобов»язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти відповідно до умов договору.

Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору), передбачено, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладання кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід»ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню встановлення рахунка. Позитивне або від»ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

У зв»язку з неналежним виконанням умов договору та порушення термінів сплати чергових платежів та інших платежів кредитор надіслав позичальнику вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту у встановлений строк.

04 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб Volkswagen, модель Polo, для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» в розмірі 140854,34 грн.

Виконавчий напис пред»явлено до виконання та постановою головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції від 20 січня 2015 року відкрито виконавче провадження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підписавши кредитний договір позивач ознайомився із його умовами, погодився з ними, при цьому, визначення еквіваленту в іноземній валюті, суми, що підлягає сплаті у гривнях, не суперечить чинному законодавству України.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення.

Наслідком несправедливості умови договору може бути її зміна або визнання недійсною (ст.18 цього Закону).

Відповідно до положень ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені Декретом №15-93 від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління НБУ №200 від 30 травня 2007 року, Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України, затвердженим постановою Правління НБУ №520 від 29 грудня 2000 року та іншими документами.

Згідно зі ст.524 ЦК України зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті.

Якщо в зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту визначена у гривні із зазначенням еквіваленту в доларах США. Тобто, визначення розміру чергових платежів, виходячи з курсу іноземної валюти, визначено умовами договору та не суперечить вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що внаслідок застосування при розрахунку еквіваленту іноземної валюти відбуваються зміни у витратах за договором, що дає підстави уважати про несправедливість умов, є помилковими, з огляду на наступне.

З умов кредитного договору убачається, що цим договором передбачені такі складові: сума основного та додаткового кредиту, проценти за користування кредитом, а також разова комісія.

Під витратами за договором (п.3 ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів») слід розглядати передбачені домовленістю сторін будь-які другорядні від основної суті зобов»язання дії, вчинення яких обумовлено їх оплатою. Під такими витратами не можуть розглядатися фінансові ризики у зв»язку із коливанням курсу валют щодо тіла кредиту та процентів, як плати за користування кредитними коштами.

У спірному договорі не передбачені будь-які витрати (крім відсоткової ставки), які є змінною величиною. При цьому, повернення суми кредиту (тіло кредиту) не уважається витратами за договором у розумінні цього Закону.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов