Справа № 577/5368/15-ц
Провадження № 4-с/577/32/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2015 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Кущенко М.Ф. розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області ОСОБА_2, про визнання дій по стягненню виконавчого збору та витрат на виконання судового рішення незаконними та визнання незаконними та скасування постанов від 06.10.2015р. про проведення із заявниці стягнень виконавчого збору та витрат на виконання зобов"язання ,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник обгрунтовує свої вимоги тим , що 09.11.2015р. Управління ПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі повідомило їй, що з її пенсії згідно постанови державного виконавця від 06.10.2015р. проводяться відрахування на погашення виконавчого збору в розмірі 680 грн. та 46,88 грн. витрат на виконання. Вказані стягнення проводяться у звязку із виконанням рішення суду від 07.02.2013р.

Однак це є незаконним оскільки Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 30.03.2015р. постанова державного виконавця Ларіонова А.С. про закінчення виконавчого провадження від 14.02.2014р. була скасована в звязку з тим, що судом було встановлено , що виконавчий документ не був виконаний держвиконавцем. Судом другої інстанції вказане рішення залишене без змін. Крім цього відповідно до положень ст. 22 п.2 ЗУ Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року з моменту їх видачі або повернення. Виконавчий документ про стягнення із неї виконавчого збору в розмірі 680 грн. був винесений 17.06.2013р. І таким чином станом на 6 жовтня 2015р. строк для предявлення виконавчого листа стік. Посилається на ст.ст. 383 ч.1, 2 , 387 ЦПК і просить визнати дії державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, що виразилися у винесенні постанови від 6.10.2015р. про проведення щомісячних утримань з її доходів до повної сплати боргу по виконавчому збору та витрат по виконання незаконними. Визнати незаконними та скасувати вказані постанови і зобовязати відділ ДВС Конотопського МУЮ повернути вже утримані з її пенсії кошти в сумі 266,60 грн.

Перевіривши матеріали прихожу до слідуючого висновку.

Відповідно до положень ст. 383, 384 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Із поданих скаржником даних встановлено, що 6.10.2015р. ст. державним виконавцем Ларіоновою М.Є. були винесені постанови про проведення щомісячно із усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1В, що належить до виплати боржнику , після відрахування податків в розмірі 20 % до повної сплати понесених виконавчою службою витрат в сумі 46,88 грн. та виконавчого збору в сумі 680 грн. визначених в постановах від 01.12.2014р. та 17.06.2013р. про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору по виконавчому провадженню № 38137146 з виконання виконавчого листа № 2/577/5/2013 виданого 23.05.2013р. Конотопським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1.

Дослідивши викладене прихожу до висновку, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій належать до видів відповідальності за невиконання боржником судового рішення в самостійному порядку та підлягають примусовому виконанню.

Вказані постанови державного виконавця відносяться до виконання не рішення суду, а вимоги ВДВС, як органу владного повноваження , про стягнення виконавчого збору та витрат на виконання рішення суду . Ці правовідносини між заявником і ВДВС регулюються Кодексом адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) та нормами Закону України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон № 606-XIV ), а не нормами ЦПК, по яких подана скарга.

Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу. Вказані постанови відповідно до положень ч.5 ст. 82 Закону № 606-XIV відносяться до виконання рішень інших органів(посадових осіб) і можут бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно пункту 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» надано роз'яснення, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання добровільно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами . Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Вищий адміністративний суд України також зазначив, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином вказаний спір повинен розглядатися не в порядку визначеному нормами ЦПК України, а в порядку визначеними нормами КАС. Вказаний висновок погоджується і із положеннями ст. 383, ч.1 ст.384, ст.385 ч.1 ЦПК згідно яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою по нормах ЦПК, якщо вважають , що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення , ( а не рішення виконавчої служби про стягнення виконавчого збору та відповідних витрат) ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ст.122 ч.2 п. 1 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження , якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 122 ч.2 п.1, 208- 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження по справі.

Апеляційне оскарження ухвали суду може бути проведене шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду ч/з Конотопський міськрайсуд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5