Справа № 127/2815/15-ц Провадження № 22-ц/772/3091/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Оніщука В.В., Чуприни В.О.

при секретарі : Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2О про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17.01.2014 року перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 27 жовтня 2014 року у сторін народилася дитина ОСОБА_5. Сімейне життя у подружжя не склалося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. На даний час вона з дітьми проживає у м. Вінниці, з відповідачем спільно господарства не ведуть, останній проживає в іншому місті, не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, постійного місця роботи не має. Окрім спільної з позивачем дитини відповідачем усиновлено трьох дітей своєї колишньої дружини, один з яких є повнолітнім, на утрмання двох неповнолітніх дітей відповідач сплачує щомісячно по 200 грн. на кожного. Також в тому шлюбі у відповідача народилося двоє дітей син (6 років) та донька (11 років), яка проживає з відповідачем. У звязку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого батьківського обовязку по утриманню сина ОСОБА_6, не надає жодних коштів, позивач змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, позивач вказала, що здійснюючи догляд за малолітньою дитиною вона позбавлена можливості працювати, тому також просила стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В подальшому позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача також додаткові витрати на лікування сина в розмірі 1500 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного віку, починаючи стягнення з 18.02.2015 року до 27.10.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 1 181 грн. 30 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 17.01.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 6).

Відповідно до довідки № 142, виданої 16.01.2015 ЖЕК № 5, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає разом з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, в тому числі і шляхом виплати аліментів; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Законодавець в частині 2 статті 182 СК України визначив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До цієї ж норми відсилає і законодавець в разі визначення аліментів в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

Відповідач має мінливий заробіток, доказів підтвердження свого матеріального стану він суду не надав, тому визначення аліментів в твердій грошовій сумі відповідає інтересам дитини та нормам сімейного Кодексу України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову (стосовно розміру аліментів) та стягуючи з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, з урахуванням віку дитини, стану здоров'я та працездатності відповідача, відсутності постійного місця роботи та стабільного заробітку, виходячи з рівного обов'язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд виходив з того, що відповідачем не в повному обсязі виконуються обов'язки по утриманню дитини. Відповідач в судовому засіданні не довів та не надав жодних доказів своєї неплатоспроможності, незадовільного стану здоров'я.

Згідно ст. 84 СК України, право на утримання від чоловіка - батька дитини має дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання жінка має незалежно від свого матеріального становища. Єдиною умовою можливості такого утримання законодавець виділяє умову, що чоловік може надавати таке утримання, тобто при прийнятті рішення слід враховувати матеріальне становище, стан здоров'я чоловіка, перебування на його утриманні інших осіб.

Стягуючи з відповідача аліменти на утримання дружини, суд першої інстанції зазначені положення закону врахував та обгрунтовано задовольнив позов в цій частині, визначивши їх розмір в 300 грн..

Разом з тим, задовольняючи частково позов про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, при цьому наявність додаткових витрат підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 на підтвердження додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, надано суду лікарські рецепти та квитанції про оплату лікарських засобів за рецептами.

Позивачем при розрахунку суми понесених додаткових витрат, повязаних з лікуванням дитини в розмірі 1500 грн. включено вартість товарів на суму 318,70 грн., які відповідно до норм цивільного законодавства не відносяться до додаткових витрат, а тому дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину в розмірі 1181 грн. 30 коп.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 не заперечував, що він працює неофіційно, має прибуток, який носить мінливий характер, а також здійснив продаж легкового автомобіля.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин, тому на підставі ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому, ухвалене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_8

Судді: (підпис) ОСОБА_9

(підпис) ОСОБА_10

З оригіналом вірно: