Справа № 495/3320/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 грудня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми,-

В С Т А Н О В И В:

18.05.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2011 року Балаклавським районним судом м.Севастополя винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 99506,05 грн. 22.08.2012 року Першим Приморським ВДВС Одеського МУЮ було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду.07.09.2012 року державним виконавцем Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ прийнято постанову про стягнення боргу з пенсії ОСОБА_3 Позивач стверджує, що за період часу з 01.10.2012 року по 30.04.2015 року за результатом часткового щомісячного відрахування із пенсії ОСОБА_3 стягнуто лише 10812,35 грн. Посилаючись на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на утримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 інфляційні втрати в сумі 50120,64 грн та 3 % річних в сумі 9271,40 грн.; стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 593,92 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених в позові.

Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечували.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.12.2011 року Балаклавським районним судом м.Севастополя стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 114332,45 грн., суму трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 6011,26 грн., пеню у розмірі 997,79 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1213,41 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., разом 122674,91 грн(а.с.9).

07.02.2012 року Балаклавським районним судом м.Севастополя був виданий виконавчий лист (а.с.10).

21.02.2012 року державним виконавцем ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 31331581 (а.с.11).

Постановою державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ від 17.08.2012 року про закінчення виконавчого провадження встановлено що на момент перевірки у боржника відсутні кошти та майно на яке можна звернути стягнення для погашення боргу і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Згідно довідки з ОСОБА_4 управління Пенсійного воду України в Одеській області від 07.08.2012 боржник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років. Тож, виконавчий документ направлено за належністю до Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (а.с.12).

22.08.2012 року державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № В-6/1803 (а.с.13).

Згідно постанови В-06/180 державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_3, проведено щомісячні утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_3 в розмірі 20 % від усіх видів заробітку до виплати боргу (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки виданої начальником управління ПФУ, сума відрахувань із пенсії пенсіонера ОСОБА_3 за період: 01.10.2012 року по 30.04.2015 року складає 11937,47 грн. (а.с.15).

Згідно листа Приморського ВДВС від 01.12.2015 року повідомлено, що відповідно до постанови державного виконавця В-06/1803 від 07.09.2012 року щодо стягнення боргу з пенсії боржника, з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість на користь ОСОБА_2 у розмірі 13818,91 грн., залишок станом на 01.01.2016 року становить 108856 грн (а.с.98).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови В-06/1803 державного виконавця першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ виконується рішення суду в примусовому порядку, а саме здійснюються відрахування з пенсії ОСОБА_3 В процесі розгляду справи встановлено, що з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість на користь ОСОБА_2 у розмірі 13818,91 грн.

Таким чином, враховуючи те, що рішення суду вже виконується, здійснюється примусове стягнення з пенсії боржника, застосування норми чинного законодавства стосовно стягнення інфляційних втрат в даному випадку є недоцільним, тож позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан