Провадження № 2/520/4801/15
25.11.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Реви С.В.,
при секретарі Гудові В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та виселення, суд, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком 26-Г по вулиці Новгородська в м. Одесі, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Одеса, вул. Новгородська 26-Г.
Крім того, ОСОБА_2 просить суд виселити відповідача з належного позивачу житлового будинку 26-Г по вулиці Новгородська в м. Одесі без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власницею 32/100 частини житлового будинку № 26-Г по вул. Новгородська в м. Одесі, відповідно договору дарування від 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 і відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого 18 березня 2004 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості».
Інші 68/100 часток, належали ОСОБА_6 (32/100 частини житлового будинку) та ОСОБА_7, ОСОБА_8 (в рівних частках кожному, 9/25 частини житлового будинку).
16 лютого 2015 року Апеляційний суду Одеської області постановив нове рішення, яким заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006 року, скасував, та відмовив в задоволенні позову ОСОБА_6 до Одеської міської ради, третя особа КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності й зобовязання зареєструвати.
14 липня 2015 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси визнано недійсним договір дарування 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті в ОСОБА_1, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №8-2715.
Втративши право власності на 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті Одесі, добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, у зв'язку з чим ОСОБА_2 змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні будинком. Самоправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, він перешкоджає ОСОБА_2 та її родині користуватися власністю, не бажає звільнити будинок на мою вимогу.
Договір найму з відповідачами не укладався.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За п. 4 Постанови Пленуму ВС України № 20 від 22 грудня 1995 року зі змінами та доповненнями внесеними Постановою Пленуму ВС України №15 від 25 травня 1998 року при розгляді позову про витребування власником свого майна слід врахувати, що власник у будь-якому випадку має право вимагати повернення (віндикація) свого майна з чужого незаконного володіння.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 э власницею 32/100 частини житлового будинку № 26-Г по вул. Новгородська в м. Одесі, відповідно договору дарування від 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 і відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого 18 березня 2004 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості».
Інші 68/100 часток, належали ОСОБА_6 (32/100 частини житлового будинку) та ОСОБА_7, ОСОБА_8 (в рівних частках кожному, 9/25 частини житлового будинку).
16 лютого 2015 року Апеляційний суду Одеської області постановив нове рішення, яким заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006 року, скасував, та відмовив в задоволенні позову ОСОБА_6 до Одеської міської ради, третя особа КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності й зобовязання зареєструвати.
14 липня 2015 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси визнано недійсним договір дарування 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті в ОСОБА_1, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №8-2715.
Втративши право власності на 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті в ОСОБА_1, добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, у зв'язку з чим ОСОБА_2 змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні будинком. Самоправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, він перешкоджає ОСОБА_2 та її родині користуватися власністю, не бажає звільнити будинок на мою вимогу.
Договір найму з відповідачами не укладався.
Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Одеса, вул. Новгородська 26-Г та виселення відповідача житлового будинку 26-Г по вулиці Новгородська в м. Одесі без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 243,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 391України, та ст. ст. 3, 88, 118-120 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та виселення - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком 26-Г по вулиці Новгородська в місті Одесі, шляхом визнання ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою місто Одеса, вулиця Новгородська 26-Г.
Виселити ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) з житлового будинку 26-Г по вулиці Новгородська в м. Одесі без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування судових витрат
Заочне рішення може бути переглянуто Київським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області в загальному порядку шляхом подання до Київського районного суду міста ОСОБА_1 апеляційної скарги протягом десяти днів.
Суддя Рева С. В.