Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 59 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за поданням заступника начальника Богунського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 87923,00 грн. в якості боргу за договором позики, 4615,96 грн. 3% річних від вищевказаної суми, 1025,39 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги.

В грудні 2014 року заступник начальника Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в порядку ст. 372 ЦПК України передав на затвердження мирову угоду від 22 грудня 2014 року, яка укладена між сторонами виконавчого провадження ВП № 45835102, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За вказаною мировою угодою ОСОБА_3 передає ОСОБА_2 у власність в рахунок погашення боргу належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Також за умовами угоди сторони погодили наступне :

1. Боржник ОСОБА_3 визнає всю суму заборгованості перед стягувачем у розмірі, встановленому рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25.03.2013 року в цивільній справі № 2-2102/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

2. Боржник ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за рішенням суду передає у власність, а стягувач ОСОБА_2 приймає квартиру АДРЕСА_2, що належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2000 року за реєстраційним № 4516, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_4 разом з технічним паспортом та ключами від неї.

3. Стягувач ОСОБА_2 зобовязуються переоформити право власності в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, визначене в п.2 даної мирової угоди, протягом двох тижнів з дня набрання чинності ухвали суду про визнання мирової угоди.

4. Стягувач ОСОБА_2 підписанням цієї мирової угоди підтверджує отримання від боржника ОСОБА_3 нерухомого майна, визначеного у п.2 даної мирової угоди, в рахунок виконання рішення суду, по якому Житомирським районним судом Житомирської області 18.04.2013 року видано виконавчий лист № 2-2102/12.

5. Стягувач ОСОБА_2 заявляє, що з моменту переоформлення нерухомого майна визначеного у п.2 даної мирової угоди, не матиме жодних майнових претензій до боржника ОСОБА_3 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди.

6. Стягувач ОСОБА_2 стверджує, що з моменту переоформлення нерухомого майна, визначеного у п.2 даної мирової угоди, він відмовляється від примусового виконання вказаного рішення суду, після чого виконавче провадження № 45835102, відкрите Богунським ВДВС Житомирського МУЮ з примусового виконання виконавчого листа № 2-2102, виданого 18.04.2013 року Житомирським районним судом Житомирської області в справі № 2-2102/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 87923,00 грн. в якості боргу за договором позики, 4615,96 грн. трьох відсотків річних від вищевказаної суми, 1025,39 грн. судового збору та 3000,00 витрат, повязаних з наданням юридичної допомоги, підлягає закінченню.

7. Боржник ОСОБА_3 та стягувач ОСОБА_2 заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової годи, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

8. Уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді.

9. Дана мирова угода складена у двох примірниках українською мовою, які мають однакову юридичну силу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року подання заступника начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ було задоволено та судом визнана мирова угода, укладена між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить зазначену ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання заступника начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про визнання мирової угоди. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що умови визнаної судом мирової угоди порушують права і свободи інших осіб. Спірна квартира є спільною сумісною власністю апелянта та її чоловіка ОСОБА_5 Аудріса, так як була придбана під час шлюбу. А тому при визнанні даної мирової угоди були порушені права її чоловіка як співвласника квартири. Також визнана судом мирова угода порушує права її неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає в спірній квартирі. При цьому зазначає, що мирова угода була нею підписана в стані крайньої необхідності у звязку з існуючим боргом і через не усвідомлення юридичних наслідків даної угоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання заступника начальника державної виконавчої служби про визнання мирової угоди, за умовами якої боржник передає стягувачу в рахунок погашення боргу квартиру, суд виходив із того, що така мирова угода укладена сторонами в процесі примусового виконання рішення суду, не суперечить вимогам закону, не порушує права і свободи інших осіб та здійснена в інтересах обох сторін.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Згідно з ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмову стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить законові або порушує права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень ЦПК України.

Мирова угода між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто предметом спору були грошові кошти.

Домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача нерухомого майна - квартири.

Між тим, набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством. А звернення стягнення на нерухоме майно при відсутності коштів у боржника на погашення боргу здійснюється з додержанням порядку, визначеного ст.ст. 52, 58, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постановляючи ухвалу про визнання мирової угоду щодо квартири як нерухомого майна, суд не звернув уваги на той факт, що ця угода порушує права та інтереси ОСОБА_5 Аудріса як співвласника спірної квартири, оскільки остання була придбана подружжям під час шлюбу.

Згідно з нормами ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладання одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово. Таким чином, ухвалене судове рішення у справі в подальшому може суттєво вплинути на його права та обов'язки.

Також на момент визнання судом морової угоди у даній квартирі було зареєстровано сина боржника, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вказані обставини не були враховані судом під час винесення ухвали про задоволення подання про визнання мирової угоди, а тому ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової - про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року скасувати.

В задоволенні подання заступника начальника Богунського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді :