Номер провадження: 22-ц/785/3816/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Одеського національного медичного університету до ОСОБА_2, за участю третіх осіб Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», про витребування майна з незаконного володіння та виселення, та позовом прокуратури Приморського району м. Одеси до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб ОСОБА_5, Одеського національного медичного університету, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання недійсним органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, визнання права власності, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року,-

встановила :

В липні 2009 року представник Одеського національного медичного університету звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи Департаменту комунальної власності з вимогами витребувати в ОСОБА_3 нежитлове приміщення, загальною площею 99,1 кв.м., що знаходиться в будівлі загальною площею 2562 кв.м. розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 та виселити останню з зазначеного вище приміщення.

Свої позовні вимоги представник Одеського національного медичного університету мотивував тим, що Одеський національний медичний університет (далі ОНМУ) на підставі договорів оренди нежитлового приміщення від 01.10.1998 року до 20.02.2012 року, укладених з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) орендує нежитлове приміщення загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2.

Незважаючи на укладений договір оренди, частину зазначеного нежитлового приміщення, загальною площею 99,1 кв.м., зайняла ОСОБА_3

На вимогу ОНМУ про виселення з приміщення, яке знаходиться у користуванні університету на законних підставах відповідачка згоди не надала і представила ксерокопію договору купівлі-продажу квартири від 23.05.2008 року, технічний паспорт від 06.05.2008 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.08.2008 року.

Відповідно до зазначених документів, ОСОБА_3 купила зазначену квартиру під №7-а, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ольгієвська, 2, яка складається з двох житлових кімнат та коридору, кухні, туалету, житловою площею 58,5 кв.м., загальною площею 99,1 кв.м.

Позивач вважає, що ОСОБА_3 займає приміщення загальною площею 99,1 кв. м., яка є частиною будівлі, загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2, без законних підстав.

В лютому 2013 року заступник прокуратура Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОНМУ, Департаменту комунальної власності ОМР з вимогами визнати недійсними розпорядження органу приватизації від 29.01.2008 року №209255 про приватизацію ОСОБА_4 квартири № 7-а, загальною площею 99,1кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгієвська, 2; визнати недійсним свідоцтво № 209255 про право власності на житло ОСОБА_4 від 29.01.2008 року на зазначену квартиру; витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 99,1 кв.м., що є складовою нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 (квартиру № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2); виселити ОСОБА_3 з цього приміщення та визнати право комунальної власності територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради на зазначене приміщення.

Свої позовні вимоги прокурор Прокуратури Приморського району м. Одеси обґрунтовує тим, що ОНМУ на підставі договорів оренди нежитлового приміщення від 01.10.1998 року до 20.02.2012 року, укладених з Представництвом комунальної власності Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) орендує нежитлове приміщення загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2.

Незважаючи на укладений договір оренди, частину зазначеного нежитлового приміщення, загальною площею 99,1 кв.м., зайняла ОСОБА_3

Позивач, за вторинним позовом зазначає, що триповерхова будівля, що розташована за адресою: вул. Софіївська 2 (Ольгіївська, 2), Валіховський провулок, 1 є одним домоволодінням, в частині якого розташовані квартири, а іншу частину займає ОНМУ.

За даними первинної інвентаризації 27.10.1935 року квартира № 7 складалась з восьми приміщень: 1 - коридор, 2,3,4 - житлові, 5 - вбиральня, 6 - коридор, 7 - кладова, 8 - кухня, загальною площею 109,94 м. кв., житловою площею 76,38 м. кв.

При проведенні поточної інвентаризації будинку від 24.08.1960 було встановлено, що квартира № 7 розділена на дві самостійні квартири № 7 та № 7-а.

29.01.2008 року на квартиру АДРЕСА_1 УЖКХ було видано Свідоцтво про право власності на житло на підставі технічного паспорту виготовленого міським агентством приватизації житла та розпорядження № 209255 від 29.01.2008 року за громадянкою ОСОБА_6, яке було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН 01.02.2008 року.

Однак, прокурор зазначав, що перевіркою встановлено, що громадянка ОСОБА_4 незаконно отримала свідоцтво про право власності на вищезазначене приміщення, що підтверджується ОСОБА_7 обстеження нежитлового обєкту, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 від 30.03.2009 року, затвердженого 06.04.2009 року заступником начальника Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міськради, квартира 7-а, загальною площею 99,1 м кв., розташована за адресою м. Одеса, вул. Ольгієвська, буд. № 2, є комунальною власністю, як складова частина нежитлового приміщення площею 2562 м. кв., розташованого за адресою, м. Одеса, вул. Софіївська, 2, який орендується ОНМУ, з різницею у площі 0,2 м. кв.

Теж саме підтверджено поясненнями від 22.02.2012 року ОСОБА_8, яка працює начальником відділу оренди № 1 Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міськради, яка, крім того вказала, що у 2008 році у звязку з інвентаризацією нежилих приміщень у місті Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міськради, була проведена інвентаризація комунальної власності - нежитлового приміщення площею 2562 м кв., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська. 2 та виготовлено технічний паспорт від 01.09.2008 року, отримано свідоцтво на право власності серії САС № 193035 від 24.10.2008 р. за Одеською міською радою на обєкт - триповерхова споруда під літерою «А» за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2, загальною площею 2562 м кв. (згідно рішення Виконкому Одеської міської ради від 10.03.2005 № 123).

Відповідно до заяви наданої 29.01.2008 року ОСОБА_4 до органу приватизації та довідки про склад сімїАДРЕСА_2, загальною площею 99.1 м. кв., розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ольгієвська, 2, була приватизована 29.01.2008 року ОСОБА_4, розпорядженням органу приватизації від 29.01.2008 року № 209255. Про що 29.01.2008 року було видано свідоцтво № 209255 про право власності на житло ОСОБА_4.

З пояснень колишнього начальника дільниці № 8 КП ЖСК «Порто-Франківський» ОСОБА_9 встановлено, що підписи від його імені на заяві ОСОБА_4 про приватизацію квартири № 7-а, по вул. Ольгієвська, 2 та довідці сімї наймача від 29.01.2008 які стали підставою для приватизації зазначеної квартири, виконані не ним.

Відповідно до листа від 02.03.2012 р. № 557 виконуючого обов'язки директора КП ЖСК «Порто-Франківський» ОСОБА_7 до прокуратури Приморського району м. Одеси, особовий рахунок по квартирі № 7-а був відкритий з листопада 2008 р. на підставі договору купівлі-продажу ВКК № 140596 від 23.05.2008 на ОСОБА_3, до вказаного часу нічких документів по квартирі № 7-а немає.

Відповідно до листа Приморської районної адміністрації від 22.03.2011 року № 01-08/567 направленого до Приморського районного суду м. Одеси, за період з 2005 - 2011 років у Приморській районної адміністрації, ордер на квартиру АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_4 не видавався, розпоряджень за даною адресою не приймалося.

За договором купівлі продажу № 2701649 від 19.02.2008 громадянка ОСОБА_4 продала квартиру № 7-а громадянці ОСОБА_10 Відповідно договору купівлі-продажу № 2913806 від 23.05.2008 громадянка ОСОБА_10 продала вказану квартиру під № 7-а, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ольгієвська, буд. № 2, та складається з двох житлових кімнат та коридору, кухні і туалету, житловою площею 58,5 м кв., загальною площею 99,1 м кв. за 755 687 грн.

Спірне приміщення ОСОБА_4 в установленому законом порядку не надавалося. З нежилого приміщення у жиле розпорядженням Приморської районної адміністрації м. Одеси не переводилось, таким чином, ОСОБА_4 відповідно до закону не була наділена правом приватизації спірного приміщення.

Таким чином, спірне майно вибуло з власності Одеської міської ради поза її волею всупереч чинному законодавству, що підтверджується відсутністю будь-яких погоджень з боку позивача.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року позов Одеського національного медичного університету та позов прокуратури Приморського району м. Одеси задоволено. Визнано недійсним розпорядження органу приватизації від 29 січня 2008 року № 209255 про приватизацію ОСОБА_4 квартири № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2. Визнано недійсним свідоцтво № 209255 про право власності на житло ОСОБА_4 від 29.01.2008 року на квартиру № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2. Витребувано з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 99,1 кв.м. нежитлового приміщення, що є частиною нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 (квартиру № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2). Виселино ОСОБА_3 з нежитлового приміщення загальною площею 99,1 кв.м., що є частиною нежитлового приміщення загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 (з квартири № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2).

Визнати право комунальної власності територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради на приміщення загальною площею 99,1 кв.м., що є частиною нежитлового приміщення загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 (квартиру № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2).

Не погоджуючись з рішенням суду уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Форум - ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом процесуального права та не правильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову Одеського національного медичного університету та позову прокуратури Приморського району м. Одеси відмовити. При цьому посилався на те, що судом не досліджено питання наявності права на звернення з позовом у прокуратури Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, адже спірне приміщення було передано з комунальної власності територіальної громади м. Одеси до державної власності, тоді як Фонд державного майна України не являвся стороною по справі. Також на те, що суд безпідставно посилався на порушення, що нібито допущені при приватизації спірної квартири, невірно трактуючи норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та не врахував те, що власником спірної квартири на момент укладання договору оренди між ОНМУ та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради вже була ОСОБА_3 та зазначений договір оренди був укладений після того, як спірна квартира була приватизована ОСОБА_4 Також апелянт зазначив, що в матеріалах справи містяться докази того, що спірне приміщення відносилося до житлового фонду і мало номер 7а та в домоволодінні по вул. Ольгіївській, 2 зареєстровано 10 квартир, що спростовує твердження ОНМУ про те, що даний підїзд будинку відноситься до нежитлового приміщення. Також апелянт зазначив, що ОСОБА_2 являється добросовісним набувачем даного приміщення та судом не наведено підстав для висновку, що зазначене приміщення вибуло з власності Одеської міської ради поза її волею всупереч чинному законодавству, адже Розпорядження про задоволення заяви ОСОБА_4 про приватизацію було винесено 29.01.2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та цим же органом було видано Свідоцтво про право власності на спірну квартиру, тому підстави для витребування майна у ОСОБА_2 та її виселення відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29.09.2008 року між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, в особі в.о. заступника начальника ОСОБА_8 та Одеським державним медичним університетом, в особі ректора ОСОБА_12, укладений договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2, що складається с 1,2,3 поверхів та підвалу, загальною площею 2562 кв.м.

24.10.2008 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.03.2005 року № 123, видане Свідоцтво про право власності та 21.11.2008 року зареєстровано право власності за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради, на триповерхову будівлю, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2.

Частину переданого в оренду ОНМУ нежитлового приміщення, загальною площею 99,1 кв.м. займає ОСОБА_3, що підтверджується актом дослідження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2, складеним Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради від 30.03.2009 року, яким встановлено, що спірне приміщення загальною площею 99,1 кв.м. (квартира № 7-а, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2) є частиною нежитлового приміщення загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2, яке передано в користування Одеському державному медичному університету.

Зазначений висновок, підтверджується Планом І-ого поверху Технічного паспорту, виданого КП «ОМБТІ та РОН» від 01.09.2008 року, відповідно до якого, спірне приміщення є частиною будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська,2.

На даний час, володіє та користується зазначеним спірним приміщенням ОСОБА_3

Підставою для користування та володіння зазначеним приміщенням є свідоцтво про право власності та витяг про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївьска, 2.

Реєстрації права власності на спірне приміщення квартиру за ОСОБА_3, передували наступні події та обставини.

29.01.2008 року Управлінням ЖКГ та ТЕК видане свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4, на підставі розпорядження органу приватизації від 29.01.2008 року.

01.02.2008 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на квартиру № 7-а, розташовану за адресою: Ольгіївська 2.

В подальшому, 19.02.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 укладений договір купівлі-продажу квартири № 7-а, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2.

Далі, 23.05.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу квартири № 7-а, загальною площею 99,1 кв.м., розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2.

20.08.2008 року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на зазначену квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги Одеського національного медичного університету та Прокуратури Приморського району м. Одеси суд першої інстанції виходив з наступного.

Суд дійшов висновку про протиправність приватизації квартири відповідно до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про державну приватизацію житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Натомість, судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення не виділялося в окрему квартиру, відсутні будь які-документи які б свідчили про існування окремо виділеної квартири № 7-А до видачі розпорядження про приватизацію квартири № 7-А за ОСОБА_4, в приміщенні, що займає ОНМУ за адресою: м. Одеса, вул. Софіївска, 2.

Окрім вказаного, в матеріалах справи, а саме, в довіреності виданої від ОСОБА_4 на імя ОСОБА_14, містяться відомості про реєстрацію ОСОБА_4 за іншою адресою АДРЕСА_5, що опосередковано підтверджує, проживання ОСОБА_4 за іншою адресою. Для підтвердження факту проживання та найму спірної квартири ОСОБА_4 не було надано документів про найм зазначеного приміщення.

Також судом зазначається про наявність порушень при видачі розпорядження про приватизацію квартири, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», підлягають приватизації квартири, в яких мешкають два і більше наймачів.

Відповідно до довідки про склад сімї наймача ОСОБА_4, виданої органом приватизації, ОСОБА_4 винаймала спірне приміщення-квартиру одноособово.

Зазначені обставини свідчать про неправомірність приватизації квартири № 7-А, що розташована в м. Одесі, по вул. Ольгіївська, 2.

Приймаючи до уваги викладене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, про те, що приватизація спірного приміщення відбулася незаконно та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що підставою для видачі свідоцтва про право власності на квартиру за ОСОБА_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, послужило розпорядження Управління ЖКГ та ПЕК від 29 січня 2008 року № 209255, видане з порушенням законодавства, суд вважав зазначений факт підставою для скасування свідоцтва про право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_4

Суд першої інстанції зазначив, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, зазначене положення встановлене статтею 392 ЦК України.

На даний час, ОСОБА_3 не визнається право власності ОМР на спірне приміщення.

Враховуючи, виникнення спору щодо зазначеного приміщення, відсутності належних підстав для виникнення права власності на спірне приміщення за ОСОБА_4, а також зважаючи на реєстрацію права власності за ОСОБА_3, суд вважав за доцільне визнати право комунальної власності за Одеською міською радою на приміщення загальною площею 99,1 кв.м., що є складовою приміщення загальною площею 2562 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2 (квартира № 7-А, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 2).

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приймаючи до уваги, що статтею 388 ч. 1 п. 3 ЦК України, визначено якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом, встановлено про відсутність волі з боку власника майна Одеської міської ради або волі особи у володінні, якої перебувало зазначене спірне приміщення ОНМУ.

Суд прийшов до висновку про необхідність витребування майна незаконного володіння ОСОБА_15, оскільки, зазначене приміщення вибуло з володіння ОНМУ без належної правової підстави.

Крім того, рішення суду про задоволення позову про витребування майна, є підставою для здійснення державної реєстрації за власником, в даному випадку за Одеською міською радою, а також скасування попередньої реєстрації (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Аналогічна норма закріплена в ст. 41 Конституції України, за змістом якої, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним.

За нормами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про виселення ОСОБА_3, зі спірного приміщення, що власником якого є ОМР - є законними та підлягають задоволенню.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання апелянта, на те, що судом не досліджено питання наявності права на звернення з позовом у прокуратури Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, оскільки спірне приміщення було передано з комунальної власності територіальної громади м. Одеси до державної власності, тоді як Фонд державного майна України не являвся стороною по справі, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно листа директора юридичного департаменту Одеської міської ради від 17.09.2015 року №2921, рішення Одеської міської ради від 18.07.2013 року №3658-VI «Про надання згоди на передачу з комунальної власності нежитлових будівель, розташованих в м. Одесі», а саме 3-х поверхової будівлі, загальною площею 2562.0 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, 2, не виконано. Вказана будівля за актом прийому-передачі територіальному органу Фонду державного майна України не передавались та залишається у комунальній власності м. Одеси.

Доводи апелянта, що суд безпідставно посилався на порушення при приватизації спірного приміщення, спростовуються як матеріалами дослідженими в суді першої інстанції так і інформацією КП «Міське агентство з приватизації житла», що була отримана в ході розгляду справи в апеляцій інстанції, відповідно якої в підприємстві відсутня приватизаційна справа, відомості про приватизацію квартири №2 за адресою вул. Ольгіївська, буд. 2, не володіють.

Доводи апелянта, щодо недоведеності вибуття спірного приміщення з власності Одеської міської ради поза її волею всупереч законодавству, спростовуються матеріалами справи, а саме відсутністю документів, які б свідчили про існування окремо виділеної квартири №7-а до видачі розпорядження про приватизацію. ОСОБА_4, яка приватизувала спірне приміщення, була зареєстрована за іншою адресою, відповідно довідки про склад сімї наймача ОСОБА_4, вона винаймала спірне майно одноособово.

Всі ці обставини свідчать, що приватизація спірного майна відбулася не законно та підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Крім того, жодних рішень для приватизації, Одеська міська рада не приймала, а тому твердження апелянта, що спірне майно вибуло з волі Одеської міської ради є надуманим.

Стовно посилань апелянта, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем колегія судів зауважує, що враховуючи вищезазначений характер набуття ОСОБА_4 спірної квартири, ОСОБА_2 мала всі достатні підстави сумніватись у правомірності дій відчужувача ОСОБА_4, яка не вправі була відчужувати спірної квартири, оскільки не мала права на приватизацію.

Крім того, коллегія суддів зауважує, що відповідач ОСОБА_2 з рішенням районного суду погодилась, оскільки його не оскаржила.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: В.П. Фальчук

ОСОБА_16