Справа № 565/1570/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2002 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що 22 вересня 2002 року зроблено запис за №243. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 вересня 2002 року. Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти - сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 03 лютого 2004 року (актовий запис №42 від 03 лютого 2004 року) і серії НОМЕР_3, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 грудня 2006 року (актовий запис №573 від 25 грудня 2006 року) відповідно.

12 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що одруження сторін виявилося невдалим, між подружжям виникають сварки через протилежність поглядів на сімейні обов'язки, шо призвело до втрати почуттів поваги один до одного. Згідно з доводами позивачки причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння, узгодженості та одностайності в прийнятті сімейних рішень. У позовній заяві ОСОБА_1 також зазначила, що між нею та відповідачем фактично припинено сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. За таких обставин, як вказала позивачка, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Спору між сторонами щодо визначення місця проживання та утримання їх малолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також майнових питань, як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1, немає.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи.

24 листопада 2015 року від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в суд надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Окрім цього, зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 24 листопада 2015 року слідує, що ОСОБА_1 повністю підтримує вказані позовні вимоги про розірвання шлюбу, заявлені до ОСОБА_2 При цьому позивачка вказала, що протягом останнього місяця вона з відповідачем разом не проживає і причиною розірвання цього шлюбу є її намір, спрямований на створення сім'ї з іншим чоловіком.

Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, про що зазначив у письмовій заяві від 24 листопада 2015 року. Окрім цього, відповідач підтвердив у цій письмовій заяві від 24 листопада 2015 року, що причиною розірвання шлюбу сторін є бажання позивачки створити сім'ю з іншим чоловіком. ОСОБА_2 також підтвердив, що спір між ним і ОСОБА_1 щодо виховання, утримання і визначення місця проживання їх спільних дітей - відсутній.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 24 листопада 2015 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Протягом останнього місяця ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою. Позивачка бажає створити сім'ю з іншим чоловіком. Примирення сторін не наступило. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не бажають відновити сімейно-шлюбні стосунки і вважають неможливим збереження цього шлюбу, про що зазначили у письмових заявах від 24 листопада 2015 року.

Договором, укладеним між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 11 листопада 2015 року та нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області 11 листопад 2015 року і зареєстрованим в реєстрі за №1942, визначено, що малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишаються проживати з батьком - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зобов'язується приймати участь у їх вихованні та утриманні, щороку один літній місяць проводити разом з ними та сплачувати в користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 900 (дев'ятсот) грн. 00 коп. до досягнення дітьми повноліття. Отже, питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, їх утримання та участі батьків у їх вихованні вирішено сторонами добровільно.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, оскільки доводи сторін та докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1, 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 вересня 2002 року, запис за №243 від 22 вересня 2002 року, - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд