Справа № 364/726/15-ц
Провадження № 2/364/233/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в смт Володарка,

позов ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ Держземагенства у Володарському районі Київської області, реєстраційна служба Володарського районного управління юстиції Київської області

про визнання недійсними доповнень до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою в якій зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,883 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, право власності на яку посвідчено Державним актом серії НОМЕР_1. 12.08.2009 року вона уклала договір оренди землі з ТОВ « ФК ЛТД» строком на 5 років. ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ « ФК ЛТД» самостійно без її згоди внесло зміни та доповнення до договору оренди землі, яким було продовжено строк оренди земельної ділянки строком до 15 років. Вказуючи, що вона не надавала згоди на внесення будь-яких змін та доповнень до договору оренди землі та не підписувала договору про внесення змін та доповнень, позивач просить суд визнати недійсним договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до договору оренди землі від 12.08.2009 року, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», який зареєстрований 28.12.2012 року відділом Держкомзему у Володарському районі за № 01866 та 01.07.2014 року реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області і скасувати його державну реєстрацію.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ « ФК ЛТД» позовні вимоги визнав.

Представник відділу Держземагенства у Володарському районі Київської області не заперечував проти задоволення позову.

Представник реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області направив до суду клопотання, про розгляд справи у його відсутність та вказав, що не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд заслухавши пояснення сторін, взявши до уваги позицію представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,883 га, з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. Право власності позивача на названу земельну ділянку посвідчено Державним актом серії НОМЕР_1 ( а.с.5). 12.08.2009 року ОСОБА_1 уклала договір оренди землі з ТОВ «ФК ЛТД» строком на 5 років.

В судовому засіданні було оглянуто та досліджено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 12.08.2009 року, який укладений 15.11.2012 року, в якому зазначено, що вказаним договором вносяться зміни та доповнення до договору оренди землі укладеному 12.08.2009 року.

Позивач у своїй позовній заяві та його представник у судовому засіданні вказали, що ОСОБА_1 не підписувала договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі та не надавала своєї згоди про внесення змін до договору оренди землі. Підпис на зазначеному вище договорі не належить позивачу.

Представник відповідача не заперечував проти наведених позивачем обставин визнання договору недійсним.

Вирішуючи спір суд враховує, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України.

Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зазначає , що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими. Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вище викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які досліджені в судовому засіданні, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір про внесення змін та доповнень до договір оренди землі не можливо вважати вчиненим, оскільки, позивач не проявила своєї волі та не підписувала зазначений договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі тобто була відсутня її воля та бажання на вчинення вказаного правочину. З огляду на зазначене, суд визнає недійсним договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі з підстав, які були зазначені позивачем та знайшли своє підтвердження в суді і скасовує державну реєстрацію названого договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі.

Визнання представником відповідача - ТОВ «ФК ЛТД» пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - 243,60 грн.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 203, 207, 215, 319, 321, 328, ЦК України, ст.ст. 1, 6, 13, 16, 17, 18 , 30 Закону України « Про оренду землі», Порядком ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, ст.ст. 10, 11, 60 , 88, 174, 209, 212 -215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ Держземагенства у Володарському районі Київської області, реєстраційна служба Володарського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі - задовольнити.

Визнати недійсним договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 12.08.2009 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» від 15 листопада 2012 року, який зареєстровано реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області 01.07.2014 року.

Скасувати державну реєстрацію договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 12.08.2009 року укладений 15 листопада 2012 року, який зареєстрований відділом Держкомзему Володарському районі Київської області 28.12.2012 року № 01866.

Скасувати державну реєстрацію договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 12.08.2009 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» від 15 листопада 2012 року, який зареєстровано реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області 12.08.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткаченко