Справа № 486/941/15-ц
Провадження № 2/486/490/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі:головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Архіповій К.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житлом приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житлом приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1, кожному з них належить по ? частці даної квартири. Її сім'я з чотирьох чоловік займає кімнату 11,7 кв. м., а відповідач - кімнату 16,0 кв.м.. На пропозицію обмінятися займаними кімнатами відповідач не згодна.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги повністю, просили суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в користування ОСОБА_3 та членам її сім'ї кімнату жилою площею 16,00 кв. м., а в користування ОСОБА_4 - кімнату жилою площею 11,7 кв. м.; кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, вбудовану шафу залишити в загальному користуванні; балкон, що має вихід з кімнати жилою площею 16,0 кв. м. виділити в користування ОСОБА_3 та членам її сім'ї, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач та її представник позов не визнали повністю, посилаючись на те, що в 2010 році сторони, які є сестрами, за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1. Позивач для проживання з малолітньою дочкою обрала кімнату жилою площею 11,7 кв. м., а відповідач для проживання з малолітнім сином - кімнату жилою площею 16,0 кв. м.. Такий порядок користування житлом їх влаштовував, а коли ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_5 та в них народився син, виник спір стосовно порядку користування житлом. Останні вимагали від ОСОБА_4 переселитися в меншу кімнату, а вони переселяться в більшу, оскільки їх сім'я складається з чотирьох чоловік, з чим відповідач не згодна. Відповідач також зазначила, що ОСОБА_3 з сім'єю у спірній квартирі не проживають, вони винаймають житло. Крім того їй відомо, що позивач має намір продати свою частку у вищевказаній квартирі у зв'язку з чим розміщувала в мережі Інтернет оголошення. Вважає, що позивач просить виділити їй в користування кімнату жилою площею 16,0 кв. м., для того, що в подальшому можна було б продати більшу кімнату. Просять відмовити позивачу у задоволені позову.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору кіпівлі-продажу від 14.10.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В. (а. с. № 8).

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП БТІ м. Южноукраїнськ, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці вищевказаної квартири (а. с. № 10).

Дане помешкання має загальну площу 51,0 кв.м., складається з двох жилих кімнат жилою площею 16,0 кв.м. та 11,7 кв. м., кухні площею 9,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., коридору площею 7,9 кв.м. вбудованої шафи площею 0,7 кв.м.. Також квартира обладнана балконом площею 1,7 кв.м. (а.с. № 11-12).

У спірній квартирі зареєстровані позивач та її малолітні діти: дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. № 15).

В квартирі АДРЕСА_2 позивач з сім'єю не проживають, за даною адресою мешкають відповідач, її малолітній син - ОСОБА_9 та співмешканець - ОСОБА_10, про що свідчать акти від 02.07.2015 р. та від 07.07.2015 р. (а. с. № 31, 32).

В даний час між сторонами виник спір стосовно користування даним жилим приміщенням, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, допитавши свідків, дослідивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного.

Як встановлено в судовому засіданні сім'я позивача складається з чотирьох чоловік: ОСОБА_3, її чоловік - ОСОБА_11, неповнолітні діти: дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сім'я відповідача складається з трьох чоловік: ОСОБА_4, її неповнолітній син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та співмешканець - ОСОБА_10.

Враховуючи кількісний склад сімєй позивача та відповідача, кількість наявних у кожній з них малолітніх дітей, суд вважає можливим виділити в користування ОСОБА_3 та членам її сім'ї кімнату жилою площею 16,0 кв. м. з балконом, а в користування ОСОБА_4 та її сину - кімнату жилою площею 11,7 кв. м..

Доводи відповідача стосовно того, що позивач з сім'єю не проживають у спірній квартирі, що також підтверджено показами допитаних в судовому засіданні свідків, на думку суду не є підставою відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник на власний розсуд володіє, користується, розпоряджається своїм майном. До того ж усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На таке твердження відповідача позивач пояснила, що її сім'я вимушена винаймати інше житло у зв'язку з тим, що кімната, якою вони користувалися занадто маленька. Крім того, відповідач та її співмешканець створювали умови, за яких вони не могли проживати у спірній квартирі, що також підтвердив свідок ОСОБА_11.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Зі змісту ч. 1 ст. 383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

В ст. 47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному громадянину право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

А тому, твердження відповідача про те, що позивач має намір продати свою частку в квартирі не можуть бути прийняті судом, оскільки як власник ? частки вищевказаного майна ОСОБА_3 має право розпоряджатися нею на власний розсуд.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом, в розмірі 243,60 гривень (а. с. № 1).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 179, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житлом приміщенням, задовольнити в повному обсязі.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в користування ОСОБА_3 та членам її сім'ї: чоловіку - ОСОБА_11, неповнолітнім дітям: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, кімнату жилою площею 16,00 кв. м. з балконом площею 1,7 кв. м., а в користування ОСОБА_4 та її сину - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, кімнату жилою площею 11,7 кв. м..

Кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, вбудовану шафу залишити в загальному користуванні сторін та членів їх сімей.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін