АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/7043/15 Головуючий у 1 інстанції Великохацька В.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого Панченка М.М.

Суддів Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

При секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою заступника прокурора м.Києва на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 березня 2015 року у справі за позовом заступника прокурора м.Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року заступник прокурора м. Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 і просив винести рішення, яким:

1. визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1141/3210 «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1»;

2. визнання недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 зареєстрований 28.04.2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №04-7-02494;

3. визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 28.12.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за №2614;

4. відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га у АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2.

Позивач послався на те, що спірна земельна ділянка перебуває на території земель рекреаційного призначення, а тому указані дії Київської міської ради не відповідають вимогам ч.2 ст.52 ЗК України, згідно якої забороняється діяльність що перешкоджає або може перешкодити використанню цих земель за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30.03.2015 у позові відмовлено /а.с.169-173/.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора м.Києва, пославшись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30.03.2015 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов /а.с.179-183/.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 №1141/3210 «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2» відповідачу ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 за рахунок міських земель /а.с.9-10/.

Також, на ім»я ОСОБА_1, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №04-7-02494, на підставі указаного рішення Київради видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 кадастровий НОМЕР_3 зареєстрований 28.04.2010 року /а.с.51,52/.

Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. 28.12.2010 за реєстровим №2614 посвідчений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, розміром 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, згідно якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбав у власність вище зазначену земельну ділянку /а.с.49-50/.

В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. від 28.03.2014 року за реєстровим №218 ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 придбала зазначену спірну земельну ділянку /а.с.137-138/.

Вважаючи незаконним рішення Київської міської ради в частині надання указаної земельної ділянки у власність, та незаконним Державний акт про право власності на цю земельну ділянку та договори на її відчуження, прокурор звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка входила до складу земель наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру, відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14.03.91 №72-0р. При цьому, на думку суду першої інстанції, оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з законом не було видано, тому право користування цією земельною ділянкою в Управлінні внутрішніх справ Київської області не виникло, у зв»язку з цим зазначену земельну ділянку передбачалося передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Крім того, як зазначив суд першої інстанції, рішенням Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» №58/2127 від 17.09.2009 року затверджені містобудівні обгрунтування згідно з додатком та указаним рішенням внесені зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року №370/1804, та «Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року», затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №806/338, відповідно до п.1 цього рішення.

А, згідно висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради №09-2554-В від 5.11.2009 року, яким погоджено проект відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без права забудови до погодження та затвердження містобудівної документації у встановленому законодавством порядку, вбачається, що зазначена територія земельної ділянки відповідно до Генерального плану м.Києва (затвердженого рішенням Київради від 28.03.2002 №370/1804) за функціональним призначенням належить до території житлової та громадської забудови.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії, в силу ст.20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Таким чином, як обгрунтовано вважав суд першої інстанції, спірна земельна ділянка була надана у користування ОСОБА_1 на законних підставах.

Статтею 51 Земельного кодексу України встановлено, що до земель рекреаційного призначення належать, зокрема, земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів.

Частиною 2 статті 52 Земельного кодексу України передбачено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Однак, як правомірно послався суд першої інстанції порушення статей 51,52 ЗК України Київської міською радою не допущено, оскільки спірна земельна ділянка надана ОСОБА_1 після зміни її категорії з земель рекреаційного призначення на категорію землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

З огляду на це, оскільки спірна земельна ділянка Київською міською радою правомірно надана у власність ОСОБА_1, подальші договори купівлі-продажу цієї земельної ділянки є законними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують його висновків.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м.Києва відхилити, а рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді