Справа № 354/252/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1326/2015
Головуючий у 1 інстанції Гребик Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» та ОСОБА_2 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» про визнання незаконним рішення відповідача про переведення на 0,5 ставки ; стягнення недонарахованої частини заробітної плати у звязку з незаконним переведенням; стягнення доплати до заробітної плати у розмірі 25 % ; стягнення підвищення до посадового окладу за шкідливі та важкі умови праці у розмірі 10%; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; стягнення індексації заробітної плати з компенсацією, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з Медичного реабілітаційного центру МВС України «Кремінці» на користь ОСОБА_2 7403,93 грн доплати до посадового окладу в звязку з зміною розмірів оплати праці та 243,60 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Начальник Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим в частині задоволення позову щодо доплати до посадового окладу позивача. Зі слів апелянта, твердження про те, що позивача не було повідомлено про переведення на 0,5 ставки не відповідає дійсності, оскільки Накази про переведення на 0,5 ставки видавались відповідачем без порушення, за два місяця до переведення. Зміст наказів доводився до відома працівників в загальному порядку, а необхідність повідомляти працівника в письмовій формі не відображена в жодній нормі права. На думку апелянта, відсутність підпису ОСОБА_2 під Наказом про переведення на 0,5 ставки не є доказом того, що вона про таке переведення не знала, оскільки ст. ст. 32, 103 КЗпП не вказана форма такого повідомлення. Працівники повідомлялись та добровільно, усвідомлюючи те, що їх переводять на 0,5 ставки, так як зменшились норми праці, фактично приступали до роботи. Крім того, позивач у судовому засіданні визнала, що при переведенні на 05, ставки вона виконувала половину роботи та працювала половину норми праці. На думку апелянта, підстави для задоволення вимоги про стягнення 7403,93 грн є надуманими, а в контексті ст. 233 КЗпП доплата до 0,5 ставки не може розглядатись як складова належної працівнику заробітної плати, тому строк звернення до суду слід вважати пропущеним.

Просить скасувати рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2015 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

ОСОБА_2 подала на оскаржуване рішення зустрічну апеляційну скаргу. Вважає, що при винесенні рішення суд не повно зясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

Зі слів апелянта, судом не досліджено в повному обсязі обставини не нарахування та не виплати відповідачем, починаючи з 17.01.2001 до моменту звільнення 29.12.2010, 25% до посадового окладу за роботу у гірській місцевості, що передбачено п.1 Постанови КМУ № 648 від 11.08.1995 «Про умови праці осіб, які працюють в гірських районах» та Постановою КМУ № 647 від 11.08.1995 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських», яким місту Яремче надано цей статус. Крім того, відповідачем не здійснювалася доплата до посадового окладу 10% за шкідливі умови праці, надбавка за складність та напруженість у роботі в розмірі 10%. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що згідно витягу з Наказу № 182 по МРУ «Кремінці» МВС України від 10.12.2009 апелянту установлено відповідно до спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоровя України від 05.10.2005 посадовий оклад у розмірі 1450 грн надбавку за шкідливі умови праці у розмірі 10 %. Така доплата проводилась починаючи з листопада 2008 року до моменту звільнення, однак не проводилась з 05.10.2005 по 01.112008, а тому судом неправомірно відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення спірних грошових сум у розмірі 2900 грн. ОСОБА_2 вказує, що її звільнено 29.12.2010, однак розрахунок у повному обсязі не проведено в день звільнення, а тому відповідно до правил ст.117 КЗпП відповідач повинен виплатити середній заробіток з врахуванням розміру середньоденного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 1 478 дні у розмірі 94060 грн. Також апелянт вважає, що суд не досліджував питання індексування заробітної плати під час її роботи у відповідача та не взяв до уваги заподіяну її моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10000 грн.

Просить рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні стягнення з відповідача МРЦ «Кремінці» МВС України на її користь доплату до заробітної плати у розмірі 25 % за період з 17.01.2001 по 29.12.2010; підвищення до посадового окладу за шкідливі та важкі умови праці у розмірі 10 % з 2009 по 29.12.2010; заробіток з врахуванням розміру середньоденного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 94060 грн; заборговану індексацію заробітної плати з компенсацією за період роботи з 17.01.2001 по момент звільнення; моральну шкоду в розмірі 10000 грн та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів, проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечила.

Представники відповідача - МРЦ «Кремінці» доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнали та просили про її відхилити, а їх апеляцію задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, з 02.01.2001 ОСОБА_2 була прийнята на посаду молодшої медичної сестри-прибиральниці по контракту на в МРЦ «Кремінці» відповідно до копії Витягу з наказу № 2 по МРЦ МВС України «Кремінці від 17.01.2001 (а.с. 7).

Наказом № 182 від 29.12.2010 позивач звільнена із займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України відповідно до копії Трудової книжки (а.с. 10 зворот, 18).

Згідно Довідки №55/16-52 від 14.04.2015 МРЦ МВС України «Кремінці» ОСОБА_2 здійснювалась доплата до посадового окладу в розмірі 25% згідно ЗУ «Про статус гірський населених пунктів в Україні», які були включені в посадовий оклад, здійснювалася надбавка до посадового окладу за шкідливі умови праці у розмірі 10%, що підтверджується також копією Протоколу засідання комісії «Про проведення атестації робочих місця за умови праці» від 12.10.2009 та проводились виплати, повязані з індексацією заробітної плати (а.с. 33).

З Довідок МРЦ МВС України «Кремінці» від 14.04.2015 про заробітну плату позивача за 2001-2010 роки вбачається, що ОСОБА_2 здійснювалося нарахування 25% гірських (а.с. 42-51).

Згідно відомості різниці нарахованої заробітної плати до повного посадового окладу за 2001 - 2007 роки, розмір доплати до повного окладу складає 7403,93 грн (а.с. 60).

З копій Наказів по МРЦ «Кремінці» МВС України вбачається, що протягом 2001-2007 років позивача неодноразово переводили на 0,5 ставки без повідомлення про це не пізніше ніж за два місяці (а.с. 67,68, 74-81, 83 зворот -85, 87).

На а.с. 88-151 міститься копії Табелів обліку використання робочого часу в МРЦ МВС України «Кремінці».

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції

обґрунтовано виходив з того, що рішення про зменшення посадового окладу ОСОБА_2 приймалося відповідачем в порушення вимог ст. ст. 32, 103 КЗпП, а вимоги щодо стягнення з відповідача індексації з компенсацією, доплати до посадових окладів у розмірі 25% згідно Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», надбавки за шкідливі умови праці не доведені позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

По-перше, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2001-2007 років ОСОБА_2 неодноразово переводили на 0,5 та 0,75 ставки без дотримання вимог ст. 32 КЗпП України щодо повідомлення не пізніше ніж за два місяці (а.с. 67-87).

По-друге, розміри належних позивачу заробітних плат представлені МРЦ МВС України «Кремінці» у відповідних Довідках, з яких вбачається, що ОСОБА_2 виплачувались гірські надбавки (а.с. 42-51).

По-третє, оплата праці позивача здійснювалася на підставі наказу №308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення». Відповідно до п.1.7. наказу, конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати (а.с. 35 зворот).

Крім того, вищезазначені накази ОСОБА_2, як і іншими працівниками МРЦ «Кремінці» у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

Суд першої інстанції також прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати (невиплати в повному обсязі) також не підлягає задоволенню. Що ж стосується стягнутої на користь позивача суми, то така не є невиплаченою заробітною платою, оскільки стосується лише доплати до повного окладу за періоди переводу позивача на неповну ставку без попереднього повідомлення про це.

Відповідно до правил ст.237-1 КЗпП України, відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд прийшов до правильного висновку, що передбачених підстав для відшкодування моральної шкоди позивачкою не доведено, а питання переведення ОСОБА_2 на 0,5 ставки позивач порушила за спливом тривалого часу лише у звязку із задоволенням судом аналогічних позовних вимог інших працівників відповідача.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційні скарги не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_4