РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 листопада 2015 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

У складі: головуючого судді Голубкової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що в грудні місяці 2014 року позивач звернувся до адвоката ОСОБА_2 з метою представлення його інтересів в суді. Адвокат ОСОБА_2 завірив позивача, що повністю надасть всі юридичні послуги, забрав у позивача всі необхідні документи по справі. Всю інформацію по справі адвокат передавав через сестру позивача, вона ж надала адвокату аванс за юридичні послуги в сумі 9 500 гривень. Згодом адвокат почав вимагати заплатити йому ще 500 доларів США для вирішення справи. Позивач втратив довіру до адвоката ОСОБА_2, так як він ні разу не ходив в судове засідання по справі позивача, не писав заперечень та взагалі зовсім не виконував свої функції по представленню інтересів позивача в суді. На дзвінки перестав відповідати, по вказаній в договорі адресі його кабінет відсутній, в Запорізькій колегії адвокатів він не числиться. Отриманий у позивача аванс в сумі 9 500 гривень віддавати відмовився.

Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача сплачений аванс в розмірі 9 500 гривень та моральну шкоду в розмірі 9 500 гривень.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на заявлених позовних вимогах.

Відповідач до суду повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Свідок ОСОБА_3 вказала, що є сестрою позивача. Адвокат ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання по виконання договору з надання правової допомоги за договором від 26.12.2014 року. Згідно журналу судового засідання адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не приймав, інтереси позивача ОСОБА_1 представляв інший захисник. В судове засідання 17.02.2015 року ОСОБА_2 також не з'явився, про що свідчать матеріали справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухав представника позивача та свідка у справі, вважає позов підлягаючим задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правові підстави надання правової допомоги визначаються безпосередньо Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилами адвокатської етики, затвердженими Установчим з'їздом адвокатів України від 17.11.2012 року, які доповнюють та конкретизують встановленні Законом положення про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вимагається укладення договору в письмовій формі. Цим Законом допускається укладення договору в усній формі у випадках надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) або якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об'єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2014 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги для представлення його інтересів ( а.с 5) в Шевченківському районному суду м. Запоріжжя по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 (дочка позивача) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення.

Згідно договору адвокат отримав від позивача аванс за надання юридичних послуг в розмірі 9 500 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією ( а.с 6)

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави та зміни розміру, порядок сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Однак адвокат ОСОБА_2 в супереч укладеному договору в судових засіданнях участі не приймав, інтереси позивача не представляв. Даний факт підтверджений також показами свідка ОСОБА_3 та матеріалами цивільної справи.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, обставин справи, суд вважає, що дії відповідача адвоката ОСОБА_2, що виразилися в бездіяльності щодо виконання взятих на себе зобов'язань по виконанню договору про надання правової допомоги від 26.12.2014 року, свідчать про порушення відповідачем умов договору, а ігнорування судових викликів та ненадання відповідачем доказів в підтвердження виконання (часткового виконання) взятих на себе зобов'язань є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми сплаченого авансу, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Щодо вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок постійної нервової напруги позивача внаслідок невиконання в повній мірі відповідачем умов договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в розмірі 9 500,00 грн., яка має бути відшкодована відповідачем на користь позивача.

Керуючись ст. 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1000, 1002, 1004, 1006 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 9500 грв. та моральну шкоду у сумі 9500 грв.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Голубкова