АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2859/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Гончарук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Безбородьківська сільська рада, про визнання заповіту, заяви про відмову від спадщини та свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на ? частини спадкового майна, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просила:

визнати заповіт ОСОБА_8, посвідчений Безбородьківською сільською радою Драбівського району Черкаської області 03 травня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 28, на користь відповідача - ОСОБА_7 частково недійсним;

поновити строк позовної давності, пропущений позивачем з поважних причин щодо визнання відмови ОСОБА_6 від прийняття спадщини недійсною та визнати недійсною заяву про відмову від спадщини, яка знаходиться у спадковій справі № 607 на ім'я ОСОБА_8 за 2009 рік в Драбівській державній нотаріальній конторі Черкаської області;

визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія НОМЕР_1 від 18 березня 2009 року, видане державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Черкаської області Петраченком О.В. на ім'я ОСОБА_7 на спадкове майно, що складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, недійсним;

визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія НОМЕР_1 від 18 березня 2009 року, видане державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Черкаської області Петраченком О.В. на ім'я ОСОБА_7 на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 3,926 га, що розташована на території Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, виданого 01 жовтня 2003 року недійсним;

визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 на земельну ділянку, площею 3,9226 га, яка розташована в адміністративних межах с. Безбородьки Драбівського району Черкаської області на ім'я ОСОБА_7, виданого відділом Держкомзему у Драбівському районі Черкаської області 23 вересня 2009 року недійсним;

визнати за ОСОБА_6 право власності на ? часини земельної ділянки, що розташована на території Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належала померлому ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР032838, виданого 01 жовтня 2003 року;

визнати за ОСОБА_6 право власності на ? часини житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та належав померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_4 від 17 червня 2004 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_6 повернено позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість вказаної ухвали, просить її скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України, підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вважав, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 05 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви без руху, зокрема не надано висновку про вартість земельної ділянки та житлового будинку, в зв'язку з чим в позовній заяві не вірно вказано ціну позову та невірно сплачено судовий збір за вказані позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з п. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судовий збір справляється у встановлених ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмірах за ставками залежно від ціни позову.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

У п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

У силу положень ч. 2 ст. 81 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Із системного аналізу вищевказаних норм процесуального законодавства вбачається, що суд першої інстанції безпідставно зобов'язав позивача надати докази вартості земельної ділянки та житлового будинку, зокрема шляхом надання висновків про вартість земельної ділянки та житлового будинку разом з ліцензією експерта, що проводив оцінку та повернув позовну заяву, оскільки позивачем був сплачений судовий збір виходячи із ціни позову на підставі вартості спірної земельної ділянки, вказаної у спадковому свідоцтві та вартості житлового будинку, вказаної у технічному паспорті.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на встановлення цивільним процесуальним законодавством виключної підсудності до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. (ст. 114 ЦПК України)

На підставі вищевикладеного судова колегія вважає, що ухвала суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею справи для до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року скасувати, а матеріали справи направити до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :