Справа № 362/2685/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5599/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 46 25.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.

при секретарі Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватної сільськогосподарського підприємства «Світанок» про визнання договору оренди припиненим і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач пред'явила в суді названий позов, посилаючись на те, що 01 квітня 2010 року між нею та ПСП «Лосятинське», яке в подальшому було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок», було укладено договір оренди землі № 330. За умовами договору ПСП «Лосятинське» прийняло від позивача в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,445 га, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на праві приватної власності.

Договір укладений на 5 років. Позивач вважала, що 01 квітня 2015 р. закінчився строк, на який був укладений договір оренди і тому 02 квітня 2015 року і повторно 23 квітня 2015 року направила орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки. Однак відповідач не повернув земельну ділянку позивачу, тому вона просила суд визнати вказаний договір оренди припиненим з 01 квітня 2015 року, зобов'язати орендаря повернути їй належну земельну ділянку, яка належить їй на праві власності.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржила рішення суду в апеляційному порядку через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив та неправильно застосував норми матеріального права: ч.1 ст. 251. ч.1 ст. 254, ч.1 ст. 638, ч.2 ст. 672 ЦК України, ч.1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», що призвело до неправильного вирішення справи. Неправильність висновків суду полягала в тому, що суд безпідставно вважав, що строк дії договору оренди необхідно обчислювати з моменту його державної реєстрації. Натомість позивач доводила, що цей строк обчислюється з моменту підписання, тобто укладання договору. Однак суд першої інстанції не мотивував чому він не погодився з її доводами, а також із правовою позицією Верховного Суду України у справі N 6-162ц13 на яку вона посилалась як на правове обґрунтування своїх доводів.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,445 га , що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ № (а.с.9-10).

01 квітня 2010 року між ОСОБА_2 і ПСП «Лосятинське» (яке було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок») укладено договір оренди землі № 330, згідно із яким об'єктом оренди є земельна ділянка площею 2,445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить позивачу на підставі вищевказаного державного акту (а.с. 11-14).

Згідно з п.8 Договору оренди, договір укладено на 5 років.

Відповідно до п.41 Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з договору (штампу на 4-тій сторінці Договору), зазначений договір зареєстрований управлінням Держкомзему у Васильківському районі 29 серпня 2012 року і даний факт не заперечується представниками сторін (а.с.14).

Відповідно до Акту прийомки-передачі землі в оренду від 01 квітня 2010 р. орендодавець передав, а орендар взяв в тимчасове користування вищезазначену земельну ділянку (а.с. 15).

ОСОБА_2 23 квітня 2015 р. направила відповідачу заперечення у поновленні договору оренди землі (датовані 17квітня 2015 р.), який отримано відповідачем 28 квітня 2015 р. (а.с.16-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі не припинив свою дію з 01 квітня 2015 року, оскільки відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а тому 5-річний строк договору оренди землі розпочинається не з дати його укладення ( 1 квітня 2010 року), а з дати його державної реєстрації ( 29 серпня 2012 року).

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно до пункту 41 договору оренди земельної ділянки, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2. та ПСП «Лосятинський» дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 1 квітня 2010 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є дата ї його державної реєстрації 29 серпня 2012 року .

Такий висновок суду першої інстанції не узгоджуються з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 16 лютого 2014 року, і на яку посилалась позивач в своїх поясненнях. Копія вказаного правового висновку Верховного Суду України міститься в матеріралах справи, але суд першої інстанції у своєму рішення взагалі не мотивував з яких підстав він відступає від правового висновку Верховного Суду України, чим порушив ч.2ст. 214 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням наведених норм права, а також правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-162цс13 від 16 лютого 2014 року, судова колегія вважає, що договір оренди землі припиняє свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту їх державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити .

Визнати припиненим з 1 квітня 2015 року договір оренди землі № 330 площею 2,445 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, укладений 01 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (правонаступник Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма Світанок»), який зареєстрований Управлінням Держкомзему у Васильківському районі Київської області 29 серпня 2012 року у зв»язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Зобов'язати приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_2 вказану земельну ділянку, яка належить їй на праві власності.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів .

Головуючий

Судді