Справа № 165/627/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Василюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/878/15 Категорія: 59 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м.Нововолинську про стягнення недоплачених сум страхових виплат і компенсації через порушення термінів їх виплати, за апеляціною скаргою відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Нововолинську на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Нововолинську про стягнення недоплачених сум страхових виплат та компенсації через порушення термінів її виплати.

Свій позов мотивував тим, що він працював на Нововолинському ливарному заводі. 17 серпня 1993 року, під час виконання трудових обов'язків старшого майстра він був травмований. Заключенням Нововолинської МСЕК від 17 грудня 1993 року йому встановлено 80% втрати професійної працездатності. Адміністрацією ливарного заводу йому було визначено суми відшкодування шкоди та одноразову допомогу із заробітної плати, розмір якого було занижено. При проведенні перевірки було встановлено, що при визначенні середньомісячного заробітку для призначення сум відшкодування шкоди нараховану заробітну плату за травень 1993 року не відкориговано на коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів в червні 1993 року, чим порушено вимоги ч.5 п.22 "Правил відшкодування шкоди". На вимогу державного інспектора праці адміністрацією підприємства було перераховано розмір сум відшкодування шкоди на момент передачі його справи з 01 квітня 2001 року в Нововолинську дирекцію ФССНВ. Було визначено середньомісячний заробіток на момент передачі його справи в ФССНВ- 204,46 грн. та визначено суму відшкодування шкоди 122,68 грн. за 60% втрати працездатності. До перерахунку йому виплачували 65,19 грн., а тому здійснено доплату 4102,93 грн. за період з вересня 1993 року по квітень 2001 року та передано нову довідку про щомісячну суму відшкодування шкоди 122,68 грн. Однак при визначенні його середнього заробітку для обчислення сум відшкодування шкоди було допущено помилку. Коефіцієнт зростання тарифних ставок та посадових окладів з 01 червня 1993 року становив 3,0, а під час визначення його середнього заробітку за три останні місяці перед травмою його заробітна плата за травень 1993 року була помилково помножена на К-2,56, в результаті було занижено його заробітну плату і невірно проведено розрахунок. Після здійснення відповідних розрахунків йому стало відомо, що з 01 квітня 2001 року підприємство мало виплачувати щомісяця по 131,20 грн. відшкодування шкоди і з цією сумою передати справу в ФСНВ. Рішенням Нововолинського міського суду від 23 квітня 2013 року розмір відшкодування шкоди станом на 01 квітня 2001 року визначено в сумі 131,20 грн. та зобов'язано ВАТ "Нововолинський ливарний завод" оформити та передати до ФСНВ по акту нову довідку з щомісячною сумою відшкодування шкоди станом на 01 квітня 2001 року в сумі 131,20 грн. Нововолинським ВД ФСНВ було здійснено розрахунок належних йому сум відшкодування шкоди станом на 01 квітня 2001 року в розмірі 131,20 грн. Рішенням Нововолинського міського суду від 16 вересня 2013 року задоволено його позов та стягнуто з ФССНВ недоплачені йому суми страхових виплат в межах трирічного сроку позовної давності за період з 09 серпня 2010 року по 27 травня 2013 року в сумі 1425,13 грн. Однак, визначена йому сума відшкодування шкоди станом на 01 квітня 2001 року була розрахована з урахуванням коефіцієнту підвищення тарифних ставок та посадових окладів станом на 01 вересня 1996 року. Розмір сум відшкодування шкоди з 01 грудня 1998 року на коефіцієнт 1,15 йому не перераховувався, оскільки середній заробіток по професії слюсар-ремонтник 4-го розряду за грудень 1998 року становив 155,55 грн. і визначена йому сума відшкодування шкоди, відповідно до Постанови КМ України №1100 та п.28 Правил мала обмежуватись цим середнім заробітком. Не здійснювався перерахунок сум відшкодування шкоди і з лютого 2000 року на К-1.13 і з вересня 2000 року на К-1.3, оскільки жоден слюсар-ремонтник 4-го розряду не виконував своїх трудових обов'язків. Рішенням Нововолинського міського суду від 03 листопада 2014 року йому було визначено нову суму відшкодування станом на 01 серпня 2001 року в розмірі 170,56 грн. Рішення суду набрало законної сили і йому було здійснено новий розрахунок срахових виплат. Вважає, що відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити йому недоплачені суми страхових виплат, а тому, з врахуванням трирічного строку позовної давності просив стягнути в свою користь з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Нововолинську 9531,46 грн. щомісячних страхових сум, які недоплачені ним з 01 березня 2012 року по 31 жовтня 2014 року та 3046,44 грн. компенсації через порушення термінів її виплати та 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську в користь ОСОБА_1 9531 (дев'ять тисяч п'ятсот тридцять одна) грн. 46 коп. недоплачених щомісячних сум відшкодування шкоди за період з 01 березня 2012 року по 31 жовтня 2014 року включно та 3046 (три тисячі сорок шість) грн. 44 коп. компенсації через порушення термінів виплати щомісячних сум відшкодування шкоди та 500 (п'ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з постановленим рішення представник відповідача подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права зазначає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідають встановленим обставинам справи. Вважає, що судом не було взято до уваги, що з 2001 року відділення ВД ФСНВ прийняло особову справу ОСОБА_1 для продовження страхових виплат з розміром втраченого заробітку останнього 122,68 грн. Оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачає обов'язок працівників Фонду СНВ України перевіряти правильність розмірів щомісячних виплат з відшкодування шкоди, що здійснювалися роботодавцем, а помилка зроблена ВАТ "Нововолинським ливарним заводом", яка з 01 липня 2001 року передала у відділення ВД ФСНВ справу позивача з невірно визначеною сумою відшкодування шкоди, тому в задоволенні позову просить відмовити. Також, вважає, що не має правових підстав покладати обов'язок по відшкодуванню витрат на правову допомогу на Фонд, оскільки позивачем не було надано належним чином оформлені та документально підтверджені докази отримання такої допомоги. Підтвердила, що розрахунок наданий позивачем є вірним. У зв'язку з цим просить скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення недоплачених щомісячних сум на відшкодування шкоди та компенсації через порушення термінів її виплати, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суму відшкодування шкоди за період з 01 березня 2012 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 9531 грн. 46 коп., однак цього не зробив, в зв'язку з чим вказаний розмір відшкодування та відповідно компенсація через порушення термінів їх виплат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це відповідає матеріалам справи, що позивачу ОСОБА_1 постановами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Нововолинську призначалась виплата відшкодування шкоди у зв'язку з частковою втратою працездатністю, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та неодноразово перераховувались і продовжувались щомісячні її розміри (а.с.5-8).

Також судом було встановлено, що Рішенням Нововолинського міського суду від 03 листопада 2014 року, визначено розмір сум відшкодування шкоди ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2001 року в сумі 170,56 грн. та зобов'язано ВАТ "Нововолинський ливарний завод" оформити та передати до відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововлинську нову довідку про розмір сум відшкодування шкоди ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2001 року, що складають 170,56 грн. (а.с.3-4).

Постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року №10 затверджено Інструкцію про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, в пункті 4.9 якої передбачено, що особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити довідку про розмір втраченого заробітку на дату передачі особової справи потерпілого.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1992 року №1105-ХІV, який набрав чинності 01 квітня 2001 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 21 вищеназваного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Виходячи з норм матеріального права та враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, давши вірну оцінку обставинам справи, обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача недоплачених сум відшкодування шкоди в межах трирічного строку позовної давності з 01 березня 2012 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 9531 грн. 46 коп.

Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно було стягнуто з відповідача на користь позивача 3046,44 грн. компенсації через порушення термінів виплати щомісячних сум відшкодування шкоди.

Так, за змістом статтей 2, 3, 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Покликання апелянта на відсутність його вини у невиплаті коштів не заслуговує на увагу, оскільки вказані кошти за спірний період мають бути виплачені відповідачем не у зв'язку з наявністю чи відсутністю його вини, а в силу вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", стаття 21 якого, покладає обов'язок щодо виплати сум відшкодування шкоди саме на відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, об'єктивно, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм відповідну правову оцінку, правильно визначив характер існуючих між сторонами спірних правовідносин, повністю виконав вимоги статтей 213, 214 ЦПК України і ухвалив законне та справедливе рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення недоплачених сум страхових виплат та компенсації через порушення термінів її виплати.

Колегія суддів погоджується, з тим, що суд першої інстанції правильно у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року №590 стягнув з відповідача на користь позивача 500 грн. витрат, понесених на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,319 ЦПК України,колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Нововолинську відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :