АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/6547/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Литвинова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В.,Невідома Т.О.

при секретарі - Осауленко О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», поданою його представником МузичукЮлією Анатоліївною, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 157 713,85 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 4 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір № 81-в-21/396 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, предметом якого є відкриття поточного рахунку НОМЕР_1 в національній валюті з видачею спеціального платіжного засобу у вигляді платіжної картки для обслуговування депозитних вкладів та перерахування на нього коштів та відсотків. 27 листопада 2014 року, 6 лютого 2015 року та 9 лютого 2015 року він звернувся до відповідача із заявами про видачу грошових коштів з поточного рахунку, проте така вимога відповідачем не виконана. У зв'язку із невиконанням грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача належні йому кошти у сумі 157 713,85 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 у сумі 153 598, 18 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що грошові кошти знаходяться в повному розпорядженні позивача згідно із умовами договору поточного рахунку. зазначає, що Правилами користування спеціальними платіжними засобами ПАТ КБ "КБ "Фінансова ініціатива", які є додатком до договору та з якими позивач був ознайомлений, встановлено добові ліміти на здійснення операцій з використанням платіжної картки. З метою необхідності змін добових лімітів, власник поточного рахунку повинен був звернутися до банку з відповідною заявою, тобто на момент звернення до суду прав позивача порушено не було.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» не з'явився, про день час та місце розгляду справи за законом повідомлений належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді,пояснення осіб, які брали участь у справі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що 4 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір № 81-в-21/396 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, предметом якого є відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 в національній валюті з видачою спеціального платіжного засобу у вигляді платіжної картки для обслуговування депозитних вкладів та перерахування на нього коштів та відсотків.

Як вбачається з виписки по рахунку клієнта станом на 11 березня 2015, номер основного рахунку НОМЕР_1, доступна до використання сума становить 153 598,18 грн.

27 листопада 2014 року, 6 лютого 2015 року та 9 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявами про видачу грошових коштів з поточного рахунку, проте така вимога відповідачем не виконана.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача ґрунтуються на визначених законом засадах охорони права власності та обов'язковості договірних зобов'язань і звернення позивача означало, що належні йому кошти підлягали поверненню без будь-яких обмежень.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Характер правовідносин сторін такий, що клієнт передає банку суму грошей, які є об'єктом права власності, та кореспондує банку право можливості користування ними для отримання певної вигоди на ринку фінансових послуг. Одночасно банк приймає на себе зобов'язання зберігати суму коштів та повернути вкладнику еквівалентну їх суму за умовами договору.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Şahin і PerihanŞahin проти Туреччини)».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Однак, в порушенні цих норм, позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк, в порушенні вимог договору, відмовляється повернути позивачу.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості отримання грошових коштів позивачем за умови подання заяви про зміну розміру ліміту, відхиляються колегією суддів, оскільки позивач звернувся із заявами до відповідача про видачу грошових коштів з поточного карткового рахунку НОМЕР_1 у сумі 157 713,85 грн, а не вчинив дії, пов'язані із здійсненням операцій по спеціальному платіжному засобу.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та не дають підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки між сторонами існують договірні правовідносини; метою позивача є фактичне отримання належних йому коштів з банківського рахунку і право такої вимоги врегульовано законом та умовами договору.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», поданою його представником Музичук Юлією Анатоліївною, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді