УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який у процесі розгляду справи уточнив, та остаточно просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 лютого 2014 року по вул. Автозаводській, 53 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Позивач вказував, що ДТП сталася з вини водія автомобіля «Део» ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого згідно з договором від 20 серпня 2013 року (поліс серії АС № 5725243) була застрахована у відкритому акціонерному товаристві «Національна страхова компанія «Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта»).

ОСОБА_4 зазначав, що внаслідок ДТП його автомобіль було пошкоджено та матеріальні збитки склали 76 814 грн 83 коп., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження, проведеного за його замовленням.

Посилаючись на те, що відповідач має сплатити йому суму страхового відшкодування згідно максимального ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн, просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 25 445 грн 19 коп. страхового відшкодування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшовши обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача страхового відшкодування у визначеному судом розмірі, розрахованого згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 19 лютого 2014 року № АА5859ІР-19.02/5, який відповідає вимогам чинного законодавства України, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком апеляційного суду щодо безпідставності доводів заявника про зростання вартості відновлювального ремонту у зв'язку із зростанням цін, оскільки виходячи з положень ст.ст. 1192, 1194 ЦК України, з вимогами про відшкодування шкоди, розмір якої збільшився внаслідок зростання цін, ОСОБА_4 має звертатись до винної у завданні шкоди особи.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

Т.О.Писана