Справа № 219/6338/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2015 року . Артемівський міськрайонний суд в Донецькой області у складі:

головуючого судді - БУКРЄЙ С. П.

при секретарі - Смага Н.М.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права особистої власності на 1/2 частину майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя та визнання права особистої власності на 1/2 частину нерухомого майна, в якому вказує, що з вересня 2007 року вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. 03 травня 2008 року вони зареєстрували шлюб у Часовоярській міській раді Донецької області. За рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час сумісного життя з відповідачем у цивільному та зареєстрованому шлюбі вони придбали 21 липня 2010 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 40000.00 гривень та автомобіль ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який було придбано у вересні 2007 року шляхом оформлення 25.09.2007 року кредитного договору на імя відповідача на суму 44380.00 гривень. За час сумісного життя з відповідачем у цивільному шлюбі з вересня 2007 року і під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було сплачено банку по вказаному кредитному договору 54129.13 гривень (тіло кредиту 44380.00 гривень та проценти за користування кредитом 9749.13 гривень). Вважає, що вказані квартира та автомобіль є їх спільною сумісною власністю подружжя в силу чого просить визнати за нею право особистої власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та на ? частку автомобілю ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частки вказаного автомобілю у сумі 27064.50 гривень, який відповідач продав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що з вересня 2007 року вона з відповідачем стали проживати однією сімєю у квартирі АДРЕСА_3, яка належить останньому на праві особистої власності. 25.09.2007 року на імя відповідача був оформлений кредитний договір на суму 44380.00 гривень, на які вони купили для своєї сімї автомобіль ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який і оформили на імя відповідача. У подальшому вона завагітніла і 03.05.2008 року вони з відповідачем уклали шлюб у Часовоярській міській раді, а 31.07.2008 року у них народився син. 21.07.2010 року за договором купівлі-продажу вони придбали квартиру АДРЕСА_1 за 40000.00 гривень, яка була оформлена на відповідача. За час сумісного життя з відповідачем у цивільному шлюбі з вересня 2007 року і під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було сплачено банку по вказаному кредитному договору 54129.13 гривень (тіло кредиту 44380.00 гривень та проценти за користування кредитом 9749.13 гривень). Вважає, що вказані квартира та автомобіль є їх спільною сумісною власністю подружжя в силу чого просить визнати за нею та за відповідачем право особистої власності по ? частині квартири АДРЕСА_1 та на ? частку автомобілю ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частки вказаного автомобілю виходячи з загальної суми погашення кредиту, т.т. 54129.13 гривень, у сумі 27064.50 гривень, оскільки відповідач продав вказаний автомобіль.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги позивачки визнав частково та пояснив, що не заперечує проти того, що квартира АДРЕСА_1 була куплена з позивачкою за час зареєстрованого шлюбу і є їх спільною сумісною власністю подружжя, в силу чого визнає позовні вимоги в частині визнання за нею та за ним право особистої власності по ? частині квартири АДРЕСА_1. Одночасно він не визнає позовні вимоги в частині визнання їх спільною сумісною власністю як подружжя автомобіль ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та його розподіл.

На обґрунтування своїх заперечень у цій частині позову пояснив, що на час оформлення кредиту та придбання вказаного автомобілю (вересень 2007 рік) між ними шлюб не було зареєстровано і ніяких цивільних шлюбних відносин між ними не існувало. Як до, так і після реєстрації шлюбу з позивачкою він щомісячно вносив до відповідного банку платежі по погашенню тіла кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. За відсутності у нього, а після укладання шлюбу з позивачкою і у їх сімї, коштів на повернення суми кредиту, його батьки, оскільки вони виступили поручителями по вказаному кредитному договору, як поручителі, виконуючи взяті на себе обовязки по забезпеченню виконання усіх грошових зобовязань по кредитному договору, своїми коштами вносили оплату по погашенню кредитної суми у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію відповідача.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши обґрунтування позовних вимог позивачки та

її представника, заперечення проти частини позовних вимог відповідача та його представника, з*ясувавши обставини справи та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні відповідачем визнані у повному обсязі вимоги позивачки в частині визнання за сторонами права спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 та визнання за кожним із них права особистої власності по ? частині вказаної квартири, припинивши їх право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Одночасно суд вважає, що позовні вимоги у частині визнання за позивачкою права особистої власності на ? частку автомобілю ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та стягнення з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частки вказаного автомобілю виходячи з загальної суми погашення кредиту, т.т. 54129.13 гривень, у сумі 27064.50 гривень, підлягають частковому задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши надані сторонами докази на підтвердження позивачкою своїх позовних вимог та підтвердження спростування цих вимог відповідачем, суд вважає, що сторонами не надано суду достатніх та належних доказів, які б у своїй сукупності підтверджували ті чи інші факти, на які посилаються сторони.

Так, позивачка, що до підтвердження факту її проживання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з початку вересня 2007 року до 03 травня 2008 року, посилається на свідків.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що має дружні стосунки з позивачкою та відповідачем. ОСОБА_1 почала проживати разом з відповідачем в їх будинку з вересня 2007 року. Вони працювали разом в одному відділенні банку і з кінця вересня-початку жовтня 2007 року разом ходили на роботу та повертались додому. Відповідач привозив її додому з роботи. В квартирі вона займалась хатньою робою: мила вікна, трусила половики. На час купівлі автомобіля вони жили разом, разом їздили вибирати машину, разом купили бежевий ВАЗ.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що є знайомою позивачки. З 2000 року по 2011 рік вона мешкала в квартирі АДРЕСА_6. З 2007 року ОСОБА_1 влітку приходила до відповідача , а з вересня 2007 року вони почали проживати разом. Вона знає це напевне, оскільки вирішувала з позивачкою питання миття підлоги в підїзді, яке здійснюється жильцями по черзі. Квартиру № 11 в будинку вони купили разом, робили сумісні покупки, ходили парою. Вона приходила в гості до позивачки. В квартирі вона вела себе господинею, готувала їсти. Разом взяли авто в кредит, всі гроші йшли на виплату кредиту.

Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають власні права та обовязки.

Суд вважає, що позивачка не надала достатніх доказів щодо підтвердження таких складових сімї. Пояснення вказаних свідків, за відсутності інших доказів суд не може прийняти за основу доведеності факту її проживання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з початку вересня 2007 року до 03.05.2008 року.

Крім того в судовому засіданні допитані свідки на які посилається відповідач.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що сторони почали проживати разом однієї сімєю з грудня 2007 року. З відповідачем вони друзі, коли він приходив до нього, відповідач казав, що буде женитись і в грудні 2007 року він побачив в квартирі відповідача позивачку. В період з вересня по грудень 2007 року він періодично заходив до відповідача і її речей в його квартирі не бачив і до грудня 2007 року він про неї не казав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що має дружні стосунки з позивачкою і є кумом відповідачу. Вони спілкувались майже кожен день. Коли відповідач купував авто вони разом не проживали. Він періодично приходив у гості до відповідача і в цей час її речей в його квартирі не бачив.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є матірю відповідача. У вересні 2007 року син звернувся до них за допомогою на покупку автомобіля. Отримав кредит, вона та чоловік були поручителями. Вони йому дали кошти на кредитні внески. Всього відділи 50000 гривень по кредиту. Гроші давали весь час. Взимку 2007 року в грудні він сказав, що жениться із грудня 2007 року вони почали проживати разом.

Свідок ОСОБА_10. дав аналогічні пояснення та зазначив, що вони допомагали сину виплачувати кредит і давали десь по 2000 гривень щомісячно.

Крім того в матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб, згідно якої 03.05.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб в Часовоярській міській раді Донецької області, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 (а.с.11).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, рішення набуло законної сили 12.03.2013 року (а.с.13-14).

Згідно Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 25.09.2007 року ОСОБА_3 прийняв кредитні кошти в сумі 44380 гривень на придбання т/з ВАЗ 21101. У забезпечення виконання грошових зобовязань ОСОБА_3 надається порука ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а також позивальник передає в заставу, а Банк приймає транспортний засіб ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 54-62).

Відповідно до наданих копій квитанцій за період з 12.10.2007 року по 15.05.2008 року за даним Кредитним договором № 0 від 25.09.2007 року позичальником ОСОБА_3 було сплачено 13804 гривні (а.с. 64-66), за період з 15.05.2008р. по 02.02.2010 року 39325,13 гривень (а.с. 67-74). Таким чином загальна сума виплат складає 54129,13 гривень.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

З урахуванням обставин встановлених сукупністю доказів по справі дошлюбна частка коштів сплачених відповідачем за Кредитним договором від 25.09.2007 року, який було укладено на придбання спірного автомобіля, складає 27% від загальної сплаченої суми, 73% - сумісна спільна частка сторін.

Суд критично відноситься до посилання відповідача щодо сплати кредитних коштів за придбання автомобіля його батьками як поручителями, оскільки відповідачем не надано на розгляд суду належним чином оформленого договору про погашення кредиту його батьками, надані ним копії квитанцій про сплату кредитних коштів видані на імя платника ОСОБА_3.

Відповідно довідки № 604 від 24.02.2015 року наданої центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району (на правах відділу м. Артемівськ) при УДАІ ГУМВС області транспортний засіб ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 27.01.2015 року був переєстрований по довідці-рахунку ВІА 946335 від 27.01.2015 року з гр. ОСОБА_3 на гр. ОСОБА_12 (а.с.109).

Згідно копії довідки-рахунку серії ВІА № 946335 від 27.01.2015 року автомобіль марки ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3 придбано ОСОБА_12 вартістю 40000 гривень (а.с.110).

Згідно ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 ч.1 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч. 4 даної статті присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою.

При вирішенні питання про спосіб поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме 73% автомобіля ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, суд враховує той факт, що він проданий відповідачем після припинення шлюбних відносин за 40000 гривень. 73% від продажної суми складає 29200 грн. Таким чином частка кожного з подружжя є 14600 гривень (29200 грн. : 2).

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, наявність згоди позивачки на отримання грошової компенсації замість її частки у спільному сумісному майні автомобілі ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію її частки від продажної вартості автомобіля ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 у сумі 14600.00 гривень.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права особистої власності на 1/2 частину майна - ЗАДОВОЛЬНИТИ ЧАСТКОВО.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право особистої власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 за кожним, припинивши їх право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію її частки від продажної вартості автомобілю ВАЗ 21101 номер кузова НОМЕР_3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 у сумі 14600.00 гривень.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за рахунок часткового повернення судового збору 348.30 гривень.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.П.Букрєй