Справа № 462/6664/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/8039/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вилучення автомобіля, звернення стягнення на предмет застави та стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся з позовом в Залізничний районний суд м. Львова до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вилучення автомобіля, звернення стягнення на предмет застави та стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 рокупозовну заяву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вилучення автомобіля, звернення стягнення на предмет застави та стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог про вилучення автомобіля, звернення стягнення на предмет застави повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ПАТ «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, безпідставною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування покликається на те, що вимога до боржника (позичальника) про звернення стягнення на предмет застави та вимога до поручителя про стягнення заборгованості, виникають з одних і тих самих правовідносин отримання позичальником кредиту, при цьому частина 2 ст. 118 ЦПК України дає позивачу право об»єднати в одній позовній заяві кілька позовних вимог, пов»язаних між собою. З огляду на це позивач вважає, що подання двох окремих позовів є невиправданим, а взаємопов»язаність пред»явлених банком вимг є очевидною.

З урахуванням наведеного не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги банку до відповідачів мають різний предмет та різні підстави для вирішення спору, оскільки випливають з різних договірних відносин, тому мають розглядатися окремо.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 рокускасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Представник позивача ПАТ «Ідея Банк», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 52-54), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися в суд за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частинами 2, 3 ст. 121 ЦПК України визначено підстави за яких позовна заява повертається позивачу, про що постановляється ухвала.

Зокрема, пунктом 4 частини 3 статті 121 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно із ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача

Відповідно до роз»яснень, викладених в абзаці 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об»єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов»язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об»єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Судовою колегією встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50,00 грн.

В свою чергу, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про вилучення автомобіля, звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги, які заявлені позивачем до відповідачів, не є нерозривно пов»язані між собою, а також мають різний предмет та підстави для їх вирішення.

Зокрема, суд вірно виходив з того, що вимога про вилучення автомобіля, звернення стягнення на предмет застави стосується лише відповідача ОСОБА_2, яка є власником предмета застави і виникає з правовідносин між позивачем та останньою на підставі укладених між ними 01.10.2012 року кредитного договору та 22.10.2012 року договору застави транспортного засобу, а тому повинна розглядатись судом цивільної юрисдикції із дотриманням загальних правил територіальної підсудності - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального закону та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 01.07.2015 року (Справи № 6-745цс/15, № 6-467цс/15), яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Зокрема, Верховний Суд України звернув увагу на те, що не допускається об»єднання в одне провадження вимог, які не є однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов»язані між собою, якщо інше не встановлено законом, а відтак суд відкриває провадження у справі в одній частині вимог, які належить розглядати одночасно, і повертає позовну заяву щодо вимог, які подані з порушенням правил підсудності.

Відтак, постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд, на підставі наявних у справі даних, встановив і правильно виходив з наведених вище розяснень та положень підсудності, передбачених у ст. 109 ЦПК України, тому відповідно до вимог закону повернув позивачу позовну заяву в тій частині, що подана з порушенням правил підсудності, оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно, позовну заяву щодо вимог про звернення стягнення на предмет застави необхідно пред»являти в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_4