Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М., Маляренка А.В.,Парінової І.К.,Ступак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» (далі − ТОВ «Аверс-сіті»), свої вимоги мотивував тим, що 10 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Аверс-сіті» укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав від 17 вересня 2010 року № С152, відповідно до якого даний договір купівлі-продажу майнових прав було викладено в новій редакції, а попередня редакція втратила чинність. За умовами даного договору ТОВ «Аверс-Сіті» продає, а ОСОБА_6 купує майнові права на об'єкт нерухомості - складову та невід'ємну частину об'єкта капітального будівництва у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, введено в експлуатацію, про що свідчить сертифікат відповідності від 16 вересня 2011 року НОМЕР_1. Отримавши відомості про здачу будинку в експлуатацію, позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання умов договору та виготовлення технічної документації на квартиру, однак жодної відповіді від відповідача не отримав, що він розглядає як невиконання відповідачем умов договору та невизнання відповідачем його як власника квартири.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 повністю оплатив вартість майнових прав, будинок введено в експлуатацію, однак акти приймання-передачі майнових прав на квартири між сторонами не укладено, позивач просив суд визнати за ним право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості та зобов'язати ТОВ «Аверс-Сіті» передати йому технічну документацію (технічні паспорти) на вказану квартири.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ТОВ «Аверс-сіті» передати ОСОБА_6 технічну документацію на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 10 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Аверс-сіті» укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав від 17 вересня 2010 року № С152, відповідно до якого даний договір купівлі-продажу майнових прав було викладено в новій редакції, а попередня редакція втратила чинність. За умовами даного договору ТОВ «Аверс-Сіті» продає, а ОСОБА_6 купує майнові права на об'єкт нерухомості - складову та невід'ємну частину об'єкта капітального будівництва у вигляді квартири АДРЕСА_1. Загальна вартість майнових прав на квартиру складає 113 298 грн 97 коп.

Судами також встановлено, що ОСОБА_6 свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а ТОВ «Аверс-Сіті» відповідно до пункту 1.4 договору купівлі-продажу майнових прав зобов'язувалось після введення об'єкта капітального будівництва в експлуатацію оформити відповідні правовстановлюючі документи.

Будинки, складовою частиною яких є спірна квартира, було введено в експлуатацію 16 вересня 2011 року (про що свідчить сертифікат відповідності від 16 вересня 2011 року НОМЕР_1).

Майнові права на об'єкти нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100 % вартості майнових прав; уведення відповідної частини об'єкта капітальногобудівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права і обов'язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 цього Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Таким чином, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України.

При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання права на спірне майно є підставою для його реєстрації.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: В.М. Коротун А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак