Провадження № 2/522/468/15
10 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про стягнення з відповідачки на їх користь матеріальної шкоди у розмірі 9 872, 00 грн., витрат з оплати проведення незалежної оцінки у розмірі 1 600, 00 грн., моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн., завдані внаслідок залиття квартири позивачів, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 250, 00 грн.
Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що з 2007 року регулярно відбувались затоплення квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться на четвертому поверсі та належить їм на праві спільної часткової власності, з вини ОСОБА_3 власниці квартири №49, яка розташована на пятому поверсі. Даний факт підтверджується актами від 04 вересня та 17 вересня 2007 року, від 21 жовтня 2013 року, від 06 червня 2014 року, від 29 вересня 2014 року, складеними комісіями у складі начальника дільниці № 2 КП ЖКС «Порто-Франківський».
Також позивачі зазначають, що в листопаді місяці 2013 року вони провели косметичний ремонт у квартирі, однак 06 червня 2014 року знов відбувся залив квартири з вини відповідачки.
Вищевказане затоплення квартири завдало їм також моральну шкоду, яка полягає в тому, що спричинені затопленням збитки відповідачкою досі добровільно не ліквідовані, внаслідок чого вони не мають можливості повноцінно користуватись житлом. Ремонт квартири потребує значних коштів, яких у позивачів немає, внаслідок чого вони змушені шукати шляхи вирішення даної проблеми. Такий стан речей викликає у них душевні страждання та негативно впливає на психологічний стан.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
До суду повернулись конверти з поштовими повідомленнями з відміткою «за вказаною адресою не проживає». Однак, згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, куди їй і направлялись судові повістки у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зважаючи на викладене, вважається, що судовий виклик на 11 червня 2015 року ОСОБА_3 вручено належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивачів, провести заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Над їх квартирою, на пятому поверсі, розташована квартира АДРЕСА_2, власницею якої є відповідачка ОСОБА_3, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №34168684 від 25 лютого 2015 року.
Починаючи з 2007 року, а саме 04 вересня, 17 вересня 2007 року, 21 жовтня 2013 року відбулись затоплення квартири позивачів з вини ОСОБА_3
Представник позивачів в судовому засіданні пояснив, що в листопаді місяці 2013 року позивачі зробили ремонт у квартирі, тому претензій по вищевказаним заливам вони до ОСОБА_3 не предявляють.
06 червня 2014 року відбулось затоплення квартири позивачів, що підтверджується відповідним актом дільниці № 2 КП ЖКС «Порто-Франківський». Комісією в складі старшого майстра дільниці №2 ОСОБА_4, майстрів дільниці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було встановлено, що в квартирі позивачів сталися заливи через халатне поводження ОСОБА_3 з сантехнічними приладами, а саме через несправність виходу на пральну машину та підводки до неї.
Крім того, вищевказаним актом були виявлені наступні пошкодження: в кухні залита стеля пл. 0, 5 кв. м., з утворенням жовтих плям, а також стіна пл. 1 кв. м. з відслоюванням шпалер та жовтими плямами; в коридорі залита ніша пл. 3, 5 кв. м., на стелі відпала штукатурка, а також залита підлога в ніші.
Внаслідок вищевказаного заливу в квартирі позивачів пошкоджуються меблі, прогнивають міжквартирні перекриття, намокають та пошкоджуються стіни, стеля, внаслідок сирості утворюється грибок, в результаті чого вказане житло стає непридатним для мешкання.
Вищевикладені обставини також підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_1, та знає, що в період 2008-2009 рр. в квартирі позивачки відбувались затоплення з квартири, розташованої на поверх вище, через що позивачка дуже засмучувалась. Аналогічні свідчення у судовому засіданні надала допитана у якості свідка ОСОБА_8, яка працювала разом з ОСОБА_1 в період з 2008 року по 2013 рік.
Свідок ОСОБА_9, яка є подругою ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що була присутня в квартирі позивачів під час залиття в червні місяці 2014 року. Коли вони піднялись в квартиру відповідачки, то побачили, що на підлозі було кілька сантиметрів води, а шланг від пральної машини був обірваний. Також зазначила, що відповідачка обіцяла відшкодувати завдану шкоду, однак потім зникла.
В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками, їх пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах.
Таким чином, у судовому засіданні доведена вина відповідачки ОСОБА_3 як власника квартири АДРЕСА_2, у затопленні нижче розташованої квартири № 47 у цьому ж будинку, яка належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Представник позивачів в судовому засіданні також зазначив, що останнє затоплення квартири відбулось 29 вересня 2014 року. Однак, позивачі по заливу від 29 вересня 2014 року матеріальних претензій до відповідачки не предявляють.
23 червня 2014 року ОСОБА_2 уклав договір №1406-23 на проведення незалежної оцінки з ТОВ «АМК ТРАСТ», за проведення якої оплатив суму у розмірі 1 600, 00 грн., що підтверджується відповідним рахунком №1406-23 від 23 червня 2014 року.
Так як в листопаді місяці 2013 року позивачі ремонтували свою квартиру, що, в свою чергу, принесло їм значні затрати, то звіт наданий ТОВ «АМК ТРАСТ» включив в себе лише затрати на ремонтні роботи після заливу, який відбувся 06 червня 2014 року.
У судовому засіданні згідно ст. 143 ЦПК України представником позивачів не заявлялось клопотання про призначення судово-будівельної експертизи для визначення причин заливів, а суд позбавлений можливості з власної ініціативи призначати таку експертизу. Тому, суд бере за основу звіт спеціаліста про вартість ремонтно-відновлювальних робіт, і погоджується з його висновками.
Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості ремонтно-відновлювальних робіт та розміру матеріальної шкоди квартири АДРЕСА_1 від 01 липня 2014 року, розмір шкоди, завданої позивачам, як власникам вищевказаної квартири внаслідок заливу, який відбувся 06 червня 2014 року, становить 9 872, 00 грн.
У судовому засіданні також доведено, що позивачі 17 червня 2013 року та 30 липня 2014 року звертались до ОСОБА_3 з претензіями про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, завданої вищевказаним заливом квартири. Однак, відповідачка не відшкодувала завдану шкоду.
Тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду спричинену вищевказаним затопленням у розмірі 9 872, 00 грн., а також витрати за проведення незалежної оцінки у розмірі 1 600, 00 грн.
Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Щодо стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Судом також встановлено, що затоплення даної квартири завдало позивачам моральну шкоду, яка полягає в тому, що спричинені затопленням збитки відповідачкою досі добровільно не ліквідовані, внаслідок чого вони не мають можливості повноцінно користуватись житлом. Ремонт квартири потребує значних коштів, яких у позивачів немає, внаслідок чого вони змушені шукати шляхи вирішення даної проблеми. Позивачці доводилось постійно віпрошуватись з роботи для подання скарг в КП ЖКС «Порто-Франківський», та для того, щоб бути присутньою при складенні актів огляду комісією. Такий стан речей викликає у них душевні страждання та негативно впливає на психологічний стан.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тому, що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за можливе задовольнити їх частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом позивачі понесли додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 250, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Керуючись п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 57, 79, 84, 60, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках матеріальну шкоду у розмірі 9 872 (девять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках витрати за проведення незалежної оцінки у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках моральну шкоду у розмірі 500 (пятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках судові витрати у розмірі 250 (двісті пятдесят) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена