Справа № 146/982/15-ц Провадження № 22-ц/772/3611/2015Головуючий в суді першої інстанції Пилипчук О. В.
Категорія 39 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.,

суддів : Іващука В.А., Колоса С.С.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору - Томашпільської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача було залучено Томашпільську державну нотаріальну контору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1, які належали покійній на праві приватної власності.

Позивач в установлений Законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шестимісячного строку ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було повідомлено про те, шо з заявою про вступ у спадщину за правом представлення звернувся онук покійної - відповідач ОСОБА_3, який є також сином покійного брата позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

За життя брат позивача являвся інвалідом 1 групи з дитинства, потребував стороннього догляду. Мати постійно хворіла та також потребувала стороннього догляду та допомоги, яку позивач по мірі його можливості надавав, надсилаючи грошові кошти, оскільки проживав і проживає в РФ.

Відповідач будь-якої участі в утриманні чи наданні будь-якої допомоги покійним брату та матері позивача не надавав, навіть тоді, коли батько з 2006 був прикутий до ліжка, а мати була похилого віку, хворіла і доглядала свого сина, хоча сама потребувала, як допомоги так і догляду. Відповідач не цікавився їх життям, участі у їх похованні також не приймав. Не був як на похованні, так і не навідувався на могили покійних і не ніс витрат на спорудження надгробних пам'ятників. За життя двічі навідувався до свого батька та бабці.

Вказані обставини вимусили ОСОБА_2 звернутися до суду з даним позовом.

Просив у відповідності до вимог ч.3 та ч.5 ст.1224 ЦК України усунути відповідача від права на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову було задоволено.

Не погодившись з таким рішенням позивач через свого представника ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Третя особа надала письмову заяву, де не заперечує проти позову. У вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду - представників позивача та відповідача дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ч.3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права , які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача та бабусею відповідача.

Після її смерті залишилось спадкове майно , що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки розміром 0,15 га, що знаходяться по АДРЕСА_1

Спадкодавець ОСОБА_5 проживала за вказаною вище адресою разом із своїм сином ОСОБА_2, який був інвалідом 1 групи та потребував стороннього догляду і який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач є сином померлого, відтак у відповідності до вимог ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем майна ОСОБА_5 за правом представлення.

Після смерті ОСОБА_5 позивач та відповідач в установлений Законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Ч.3 ст. 1224 ЦК України визначено, що не мають право на спадкування за законом батьки, усиновлювачі та повнолітні діти, усиновлені а також інші особи які ухилилися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця якщо ця обставина встановлена судом.

Ч.5 ст.1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом якщо буде встановлено що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, всупереч нормам ЦПК України, не довів тієї обставини, що ОСОБА_2, як спадкодавець, потребував матеріальної допомоги, а відповідач умисно ухилявся від надання такої допомоги і мав змогу таку допомогу надавати, при цьому керувався в рішенні як нормами ч.3, так і ч.5 ст.1224 ЦК України.

Однак судова колегія не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції було встановлено, що спадкодавцем майна, на яке мають право сторони у справі є ОСОБА_5

Тому висновки суду щодо правового статусу померлого ОСОБА_2, як спадкодавця, є помилковими, не ґрунтуються на положеннях ЦК України, оскільки, як вже зазначалося вище, відповідач має право на спадкування частки спадщини своєї бабусі, яка належала за законом його батьку ОСОБА_2 (як спадкоємцю), якби той був живий на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач за нормами СК України ( ст.ст. 203, 204 СК України) не є особою , на яку Законом покладено обов'язок по утриманню своєї бабусі - спадкодавця ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати норми ч.5 ст .1224 ЦК України, як одну з правових підстав заявленого позову. Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з часу свого народження не проживав із своїм батьком.

Його батько ОСОБА_2 був інвалідом 1 групи з дитинства, потребував стороннього догляду, проживав все своє життя із своєю матір'ю- спадкодавцем ОСОБА_5 в будинку, що належав їй на момент смерті на праві власності.

Як було встановлено районним судом відповідач двічі навідувався до свого батька та бабусі за їх життя . Останній раз в 2006 році. Участі у похованні як батька так і бабусі не приймав. На їх похорон не приїжджав, при цьому посилався на відстань та зайнятість на роботі.

Відповідач був обізнаний про безпорадний стан як свого батька , так і своєї бабусі. Батька - за його інвалідністю і з 2006 року прикутістю до ліжка, а бабусі за її віком, яка крім іншого, здійснювала догляд за своїм сином- інвалідом. Як він особисто зазначив, допомогу як фінансового характеру, так і будь-якої іншої він не надавав, оскільки як батько, так і його бабуся були матеріально забезпечені і допомоги у нього не просили, а у нього не було фінансової можливості надавати таку допомогу.

Колегією суддів встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 потребувала допомоги, оскільки через похилий вік перебувала у безпорадному стані.

Таку допомогу, як встановлено було судом першої інстанції , надавали як позивач по справі (фінансового характеру), так і працівники Червоного хреста та свідки, допитані в судовому засіданні, які надавали допомогу іншого роду, зокрема здійснювали догляд за ОСОБА_5 так і її сином, допомагали по господарству.

Така допомога надавалася вказаними особами протягом тривалого часу, аж по день смерті спадкодавця.

Колегія суддів встановила, що такої допомоги як син спадкодавця, так і сам спадкодавець бажали отримати і потребували цього з боку відповідача, оскільки самостійно себе обійти не могли, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Ст.1224 ЦК України встановлено обов'язок, а саме активне ініціативне ставлення спадкоємців до надання допомоги спадкодавцеві. Відповідачем, в супереч ст.60 ЦПК України, не доведено, що він не міг надавати такої допомоги та підтримки своїй бабусі, яка перебувала у безпорадному стані, що на думку судової колегії свідчить про ухилення від виконання такого обов'язку.

Відповідач усвідомлював вказаний обов'язок, про що зазначав особисто, а сам характер поведінки свідчить про його умисну бездіяльність, спрямовану на умисне ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, що на думку колегії, є правовою підставою для усунення його відправа на спадкування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, як незаконне з ухваленням нового про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ч.5 ст. 1224, 1266 ЦК України , ст.ст. 60, 213, 214, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування майна за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий