Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, мотивуючи тим, що 19 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 15к-322, згідно якого позивач надав ОСОБА_4 кредит у сумі 400 000 грн з оплатою по процентній ставці 16,5 відсотків річних, а останній зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 23 лютого 2023 року.

Відповідно до ч. 2 п. 3.2. кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язаний щомісячно, в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у розмірі 2 222, 22 грн, згідно Графіка зниження розміру заборгованості.

Крім цього, за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів по кредитному договору, згідно п. 6.1. Кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язався сплатити пеню із розрахунку 1% (один відсоток) від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

В якості забезпечення кредитного договору, 19 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_7 передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0396 га, розташовану у масиві АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельну ділянку площею 0,0400 га, розташовану у масиві АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, які належать на праві власності ОСОБА_7

Також, у якості забезпечення кредитного договору, 19 лютого 2008 року був укладений договір поруки № 279/08, згідно п. 2.1. якого ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати по кредитному договору як солідарний боржник з ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 жовтня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь банку суму боргу за кредитним договором № 15к-322 від 19 лютого 2008 року у розмірі 453 004,92 грн.

Посилаючись на те, що в порушення умов кредитного договору по теперішній час заборгованість по відсоткам за користування кредитом не погашається, позивач просив стягнути із відповідачів в солідарному порядку заборгованість по відсоткам за користування кредитом по кредитному договору №15к-322 від 19 лютого 2008 року за період з 22 травня 2009 року по 11 листопада 2013 року у розмірі 280 686,75 грн., пеню за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1 020 606,38 грн, а також суму судового збору у розмірі 3 654 грн.

Заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості по відсоткам за користування кредитом по кредитному договору № 15к-322 від 19 лютого 2008 року за період з 22 травня 2009 року по 11 листопада 2013 року у розмірі 280 686,75 грн.

Стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пеню за несплату відсотків за користування кредитом по кредитному договору № 15к-322 від 19 лютого 2008 року у розмірі 1 020 606,38 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року змінено. Зменшено суму пені за несплату відсотків за користування кредитом по кредитному договору № 15к-322 від 19 лютого 2008 року, яка підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача із 1 020 606,38 грн до 453 000 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6 просить змінити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, та зменшити суму пені за несплату відсотків за користування кредитом до 280 686,75 грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 лютого 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 15к-322, згідно якого позивач надав ОСОБА_4 кредит у сумі 400 000 грн з оплатою по процентній ставці 16,5 відсотків річних на строк до 23 лютого 2023 року.

19 лютого 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 279/08, згідно п. 2.1. якого ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати по кредитному договору як солідарний боржник з ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2010 року, яке набрало законної сили, із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнуто суму заборгованості по кредитному договору у сумі 453 004,92 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшли до обґрунтованого висновку про існування заборгованості у відповідачів перед банком, у зв'язку з чим дійшли до правильного висновку про необхідність стягнення відповідно до умов кредитного договору № 15к-322 від 19 лютого 2008 року з боржника і поручителя на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в солідарному порядку суми заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та пені.

Крім того, апеляційний суд виходячи із засад справедливості та розумності, в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України, правомірно зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню із відповідачів.

Висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року, в частині яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук