Справа № 127/3082/15-ц Провадження № 22-ц/772/1694/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 34 Доповідач Медяний В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

Апеляційного суду Вінницької області

від 15 червня 2015 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді: Медяного В.М.,

суддів: Пащенко Л.В., Жданкіна В.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.,

за участю сторін у справі: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Посилається на те, що 18.12.2014 року близько 11.00 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Опель Кадет» д/н 07735КХ, під його керуванням, який належить йому на праві приватної власності.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.12.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн. на користь держави.

При зіткненні, належний позивачу автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно висновку звіту №14/512 від 03.01.2015 року величина матеріальних збитків становить 31064,71 грн. Також внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням своєї власності - автомобіля та неможливості взагалі користуватися ним за його призначенням, оскільки згідно п. 3 висновків оціночного звіту вартість його автомобіля на момент ДТП складала 31064,71 грн., що фактично дорівнює матеріальним збиткам, а тому даний автомобіль відновленню не підлягає. Крім цього, враховуючи що за минулий час грошова одиниця гривня потерпіла свого знецінювання та зазнала інфляції, сума матеріальної шкоди виросла до 51812,28грн. Даним автомобілем дружина позивача користувалась з метою бізнесу. Однак, в результаті його пошкодження вона змушена була винаймати таксі, в результаті чого погіршились подружні стосунки. Внаслідок перенесених нервувань, він був змушений звертатись за допомогою до лікаря та приймати заспокійливі ліки. У звязку з цим він змушений був звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 55 078,28грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 15 000грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 700,80 грн..

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 (а.с.93).

В ході розгляду справи, у квітні 2015 року представником позивача ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_6 було надано заяву про уточнення та зменшення позовних вимог позивача ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди, згідно якої з урахуванням виплаченої позивачу ОСОБА_2 страховою компанією «Княжа» суми страхового відшкодування в розмірі 21630,56 грн., а тому просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 33 447,72 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн. та судові витрати в сумі 944,4 грн. (а.с.101-102).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу та 487,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.106 - 107).

В апеляційній скарзі скаржник - відповідач у справі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції від 27 квітня 2015 року змінити в частині розміру понесених ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір з 3000 грн. до 324 грн. 80 коп., враховуючи граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлену Законом, а в решті рішення суду просить залишити без змін. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права (а.с.110).

В суді апеляційної інстанції скаржник - відповідач у справі ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Крім цього, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надав суду копію свого паспорта громадянина України СР 200233, виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 11.04.1997 року, який засвідчує його особу як відповідача.

Позивач у справі ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не зявився, однак був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, тому відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України справа розглянута у його відсутність, оскільки його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін у справі, що зявилися до суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до зміни, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Апеляційний суд на виконання вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.12.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. на користь держави. Постановою суду встановлено, що 18.12.2014 року о 11.00 год. на перехресті вул. Привокзальна - Островського водій ОСОБА_3 в порушення вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «Мазда», д/н АВ0806 АО, не дотримався безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем «Опель» д/н 07735КХ, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно звіту про визначення матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Опель Кадет» в результаті його пошкодження при ДТП станом на 22.12.2014 року № 14/512 від 03.01.2015 року вартість відновлювального ремонту КТЗ «Опель Кадет», р.н. 07735КХ в результаті пошкодження при ДТП станом на 22.12.2014 року становить 116 775,77грн. Матеріальний збиток заподіяний власнику КТЗ «Опель Кадет», р.н. 07735КХ в результаті його пошкодження при ДТП станом на 22.12.2014 року становить 31064,71грн. Вартість КТЗ «Опель Кадет», р.н. 07735КХ на момент пошкодження внаслідок ДТП становить 31064,71грн.

Відповідно до платіжного доручення №ЗР006453 від 09.02.2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_7» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 21 630,56 грн. Згідно звіту про визначення вартості залишків КТЗ «Опель Кадет» станом на 22.12.2014 року № 15/25 від 04.02.2015 року ліквідаційна вартість залишків КТЗ «Опель Кадет», р.н. 07735КХ станом на 22.12.2014 року становить 8934,15 грн.

Також судом першої інстанції встановлено про що й не заперечувалось самим позивачем, автомобіль «Опель Кадет» ОСОБА_2 продав за суму визначену в звіті №15/25 від 22.12.2014 року, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди (31064,71грн. (матеріальний збиток) - 21630,56грн. (страхове відшкодування) - 8934,15грн. (ліквідаційна вартість)= 500грн.).

Також суд першої інстанції, виходячи із предявлених доказів заподіяння моральної шкоди та ступеню моральних переживань позивача, виходячи із вимог розумності та справедливості, визначив розмір грошового відшкодування за завдану ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 3 000грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши такі обставини справи, правильно прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди. Суд першої інстанції дав належну оцінку наданим сторонами доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності. Крім цього, в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернувся до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім цього, задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача понесених ним витрат на правову допомогу, враховуючи вимоги ст.84 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально підтверджено понесені ним витрати повязані з оплатою правової допомоги в розмірі 3000 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень, підлягає зміні.

Так, статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом справи.

Виходячи зі змісту ст.ст.56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правовому допомогу встановлюється законом.

Пунктами 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, визначені у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 1 січня 2012 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 приймав участь у судових засіданнях у статусі адвоката позивача у справі ОСОБА_2 та вчиняв й інші дії поза судовим засіданням, безпосередньо повязані із наданням правової допомоги. Отже, витрати понесені ОСОБА_2 на правову допомогу у відповідності до договору від 05.02.2015 року мають компенсуватися в силу ст.85 ЦПК України.

Однак, висновок суду першої інстанції про те, що підлягають стягненню витрати на правову допомогу саме в сумі 3000 гривень не відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу та 487,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.106 - 107).

Граничний розмір витрат на правову допомогу, що не перевищує 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права у даній справі становить 487 грн 20 коп. за одну годину роботи.

Як вбачається із журналів судового засідання, сумарно в судових засіданнях адвокат ОСОБА_6 провів 2 години 13 хвилин, що становить 1037 грн. 73 коп. Відповідно до розрахунку наданого до заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_3, на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час інших дій в ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 витратив 13 годин, що становить 6 333,60 коп.

Проте, з квитанції до прибуткового касового ордеру за №7 від 05 лютого 2015 року (а.с.23) вбачається, що адвокатом ОСОБА_8 було прийнято від ОСОБА_2 на ведення справи лише 3000 гривень, що також не заперечувалось в суді апеляційної інстанції самим позивачем ОСОБА_2, і що інших коштів своєму представнику він більше не оплачував.

Докази того, що компенсація витрат на правову допомогу разом становить в розмірі 7795, 20 грн. надані суду не були.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 216 грн. 60 коп.

Однак, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції просили зменшити суму витрат на відшкодування витрат на правову допомогу до розміру 324,80 грн., тобто визнають саме цей розмір витрат понесених позивачем на правову допомогу, тому колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме ця сума витрат на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції в цій частині повно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх обєктивний склад, права та обовязки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права. Крім цього, в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо визначення розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу спростовують в цій частині висновки суду першої інстанції.

Згідно ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 п.п.1, 2 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції до зміни в частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 216 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 324 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:підпис. ОСОБА_9

Судді:підписи. ОСОБА_10

ОСОБА_11

Згідно з оригіналом.

Суддя: В.М. Медяний