Справа № 755/4654/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарях Луценко А.О., Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пені,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну пошкодженням в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля марки Фольксваген Туарег, д.н.з. НОМЕР_1, у розмірі 81 528,90 грн., що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля в частині, що не покрита страховим відшкодуванням; витрати по евакуації транспортного засобу з місця ДТП в сумі 500 грн.; витрати по проведенню робіт по виготовленню висновку про вартість матеріального збитку; моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та судові витрати.

Вимоги мотивує тим, що 17.10.2014 року на проспекті Ватутіна у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Фольксваген Туарег, р.н. НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля Део, р.н. НОМЕР_6, під керуванням відповідача. Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому на праві власності та його дружині, так як був набутий у шлюбі, автомобіль Фольксваген Туарег, р.н. НОМЕР_1.

Для визначення вартості матеріального збитку він звертався до ТОВ «ЕАК «Довіра», при цьому вартість проведеного дослідження склала 800 грн. та за висновком автотоварознавчого дослідження встановлено вартість заподіяної шкоди у розмірі 175 414 грн. 29 коп.

Також він своєчасно повідомив страхову компанію відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про факт ДТП, при цьому надав усі необхідні документи та остання прийняла рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі ліміту 50 000 грн. Страхова сума йому по даний час не виплачена.

З місця дорожньо-транспортної пригоди він вимушений був автомобіль евакуювати та відремонтувати його за власний рахунок, сплативши при цьому 500 грн. за транспортні послуги (евакуатор) та за ремонт 131 528 грн. 90 коп. Тому різницю між страховою виплатою та понесеною ним сумою матеріальних витрат у відшкодування завданих збитків зобов'язаний сплатити відповідач.

Також відповідачем йому була завдана моральна шкода, розмір якої оцінює у 5 000 грн., яку просить стягнути з ОСОБА_2 (а.с. 1-5).

В ході розгляду справи представником позивача була подана заява зі зміненими вимогами із зазначенням співвідповідача Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто", відповідно якої позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля в частині, що не покрита страховим відшкодуванням у сумі 81 528 грн. 90 коп., витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 500 грн., вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та стягнути з відповідача ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" страхове відшкодування в сумі 50 000 грн. і пеню у розмірі 5 970 грн.; судові витрати розподілити пропорційно задоволених позовних вимог (а.с. 56-60).

Заява зі зміненими вимогами мотивована тим, що днем узгодження страхового відшкодування є 12.12.2014 року, проте кошти відповідачем ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" виплачені не були.

У зв'язку з цим протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року до участі у справі було залучено співвідповідачем ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто", відповідно до положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач та його представник Пасічник К.М. підтримали позов зі зміненими вимогами та викладені у ньому обставини. Представник позивача також подала заяву про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в сумі 14 398 грн., відповідно положень ст. ст. 79, 84 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому про причини неявки не повідомили та будь-яких клопотань суду не подавали, у зв"язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника відповідача і відповідно до положень ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача Пасічник К.М., свідків, дослідивши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, автомобіль марки Фольксваген Туарен, д.н.з. НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 23).

Відповідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 р., ОСОБА_2 17.10.2014 року о 19 год. на проспекті Ватутіна-Московський міст у м. Києві, керуючи автомобілем Део, д.н.з. НОМЕР_6, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Фольцваген, д.н.з АА9083СІ, під керуванням водія ОСОБА_1, який вдарив автомобіль БМВ, д.н.з. НОМЕР_7, водієм якого був ОСОБА_4, а потім автомобіль Хонда, д.н.з. НОМЕР_5, що знаходився під керуванням ОСОБА_5, чим заподіяв матеріальні збитки (а.с. 22).

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові

наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

На момент скоєння ДТП транспортний засіб Део Нексіа, реєстраційний номер НОМЕР_6, був застрахований ОСОБА_2 у Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», згідно полісу № АС/8671721 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого з 14.12.2013 р. до 13.12.2014 р., яким визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн., розмір франшизи встановлено 0 грн. (а.с. 28).

Відповідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому уповноваженим органом.

Позивач 27.11.2014 року подавав заяву Публічному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про виплату страхового відшкодування у якій зазначав банківські реквізити для перерахування коштів, що підтверджується вхідним реєстраційним № 6912/6 від 27.11.2014 року (а.с. 31).

При цьому ОСОБА_1 ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» надало відповідь від 12.12.2014 року за вих. № 7768/8 про те, що подана ним заява розглянута, розмір страхового відшкодування складає 50 000 грн., яке буде перераховано на вказаний позивачем розрахунковий рахунок (а.с. 77).

В подальшому ОСОБА_1 ще звертався до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про виплату страхового відшкодування з повідомленням інших банківських реквізитів для перерахування коштів, що підтверджується вхідним реєстраційним № 44/в від 13.01.2015 року (а.с. 80).

За повідомленням позивача по даний час страхове відшкодування відповідачем ПАТ «УСК «Гарант-Авто» йому не виплачене.

Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

В матеріалах страхової справи наявний лист узгодження страхувальника ОСОБА_2, який датований 10.12.2014 року (а.с. 85).

Враховуючи зазначене, оскільки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» узгодило розмір страхового відшкодування 10.12.2014 року, тому повинно було сплатити страхову виплату, як визначено законом, протягом 15 днів з дня такого узгодження, тобто не пізніше 25.12.2014 року.

Згідно частини 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За заявленими вимогами позивач просить сягнути з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період часу з 27.12.2014 року по 09.04.2015 року.

Виходячи із суми заборгованості 50 000 грн. та розміру облікової ставки НБУ, за вказаний заявлений позивачем період пеня становить в сумі 5970 грн.

В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суду не надано.

За викладених обставин у частині вимог про стягнення з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суми страхового відшкодування 50 000 грн. та пені у розмірі 5 970 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засідання та ґрунтується на положеннях закону.

За замовленням позивача ТОВ «Експертно-асистуюча компаня «Довіра» 19.12.2014 року було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Фольксваген Туарен, д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження у ДТП складає 175 414 грн. 29 коп. (а.с. 32).

За складання звіту позивачем ТОВ «ЕАК «Довіра» сплачено кошти в сумі 800 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10238 від 19.12.2014 року (а.с. 33).

Також позивачем за транспортування автомобіля з місця ДТП та для проведення його ремонту оплачені транспортні послуги ПП ОСОБА_7, згідно квитанції від 17.10.2014 року в сумі 250 грн. та квитанції від 21.10.2014 року в сумі 260 грн., отже, загалом в сумі 510 грн. (а.с. 21). При цьому позивачем заявлені вимоги про відшкодування оплати вартості з евакуації автомобіля в сумі 500 грн.

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як пояснив позивач, пошкоджений в ДТП автомобіль Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, ним відновлений у автоцентрі «Автосоюз» ФОП ОСОБА_8, на підтвердження чого суду надано наряд-замовлення від 29.11.2014 року на суму 131 528 грн. 90 коп. (а.с. 16-19), квитанції, товарні чеки та довідка від 27.12.2014 року ФОП ОСОБА_8 про сплату ОСОБА_1 коштів на загальну суму 131 528 грн. 90 коп. (а.с. 10-12).

Позивач пояснив, що зв'язку з відповідачем ОСОБА_2 не має, будь-яких коштів на відновлення автомобіля він не надавав.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За викладених обставин, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягнення на користь позивача різниця між понесеними ним витратами на відновлення автомобіля у розмірі 131 528 грн. 90 коп. та сумою страхового відшкодування 50 000 грн., що становить 81 528 грн. 90 коп., витрати по евакуації транспортного засобу в сумі 500 грн. та вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз»яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в судовому засіданні за його клопотанням був допитаний у якості свідка та пояснив, що 17.10.2014 року була перша його ДТП, тоді він переніс стрес, автомобіль був новий, дорогий, купувався в автосалоні у 2013 році, при цьому автомобіль отримав значні пошкодження; через несплату відповідачами коштів для відновлення автомобіля він змушений був позичати гроші на ремонт та брати у банку кредит; близько 2,5 місяців він не міг користуватися транспортним засобом, що спричиняло великі незручності.

Судом також були допитані свідками син позивача ОСОБА_10, невістка позивача ОСОБА_11 та дружина позивача ОСОБА_12, які засвідчили, що позивач давно водить автомобіль, у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою він перебував у стресовому стані, був збентежений, до цього учасником ДТП ніколи не являвся, транспортний засіб позивач постійно використовував з дружиною для поїздок по місту, на дачу та відвідувань їхніх матерів, які вже похилого віку; після ДТП позивач боявся сідати за кермо, гроші на ремонт ОСОБА_1 позичав та брав кредитні кошти, відремонтували автомобіль перед новим 2015 роком.

Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, враховуючи суть позовних вимог, характер та тривалість моральних страждань позивача, пережитий останнім психічний стрес під час скоєння ДТП, а також моральні переживання, заподіяні позивачу, як власнику транспортного засобу, який був придбаний 27.04.2012 року та 2012 року випуску, щодо неможливості певний час користуватися автомобілем за призначенням, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та істотності вимушених змін у його житті, а також те, що через небажання відповідача у добровільному порядку врегулювати спір позивач змушений хвилюватися, перебувати в стані напруженого чекання, витрачати час на звернення до працівників ДАІ, експертів, спеціалістів, банківської установи, юристів, чим заподіяно позивачу моральну шкоду.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем - 5 000 грн., є завищеним.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Отже, вимоги у цій частині позову підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів також підлягають стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 843 грн. 29 коп. та з ПАТ „УСК „Гарант-Авто" судовий збір в сумі 559 грн. 70 коп.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідачів витрат на оплату послуг на правову допомогу встановлено наступне.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні,

на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З 01.01.2015 року статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 218 грн. Отже, 40 % з вказаної суми становить 487,20 грн.

Відповідно додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2014 року, укладеної ОСОБА_1 з адвокатом Пасічник К.М., вартість наданих послуг становить 14 398 грн. На підтвердження оплати вказаної суми позивачем надані платіжні доручення та квитанції. Представник позивача Пасічник К.М. в розрахунку витрат на правову допомогу вказала, що загалом нею витрачено 30 годин щодо супроводження даної справи.

Отже, відповідно ст. ст. 79, 84 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог підлягають стягненню також витрати на правову допомогу: з ОСОБА_2 в сумі 8 654 грн. 64 коп. та з ПАТ „УСК „Гарант-Авто" в сумі 5 743 грн. 36 коп., що загалом не перевищує граничного розміру компенсації таких витрат, встановлених законом.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. ст. 10, 11, 57-62, 64, 74, 76, 79, 84, 88, 89, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану в результаті пошкодження автомобіля в сумі 81 528 грн. 90 коп., витрати по евакуації транспортного засобу в сумі 500 грн., вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн., моральну шкоду у розмірі 1 500 грн., судовий збір в сумі 843 грн. 29 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 654 грн. 64 коп., а всього суму 93 826 (дев'яносто три тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 83 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 50 000 грн., пеню у розмірі 5 970 грн., судовий збір в сумі 559 грн. 70 коп., та витрати на правову допомогу у розмірі 5 743 грн. 36 коп., а всього суму 62 273 (шістдесят дві тисячі двісті сімдесят три) грн. 06 коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя