Справа № 2-472/12 Головуючий у І інстанції Ткаченко Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/3122/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 29 03.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря Ромашини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 22 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріального та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 11 серпня 2004 року у м. Судак АР Крим у нього було викрадено паспорт громадянина України серія НОМЕР_1, про що відразу повідомив органи МВС України.

Пізніше, 11 липня 2006 року за викраденим паспортом в м. Ужгороді між ПАТ КБ «ПриватБанк» та невідомою особою було укладено кредитний договір.

Після відкриття у червні 2012 року у Печерському філіалі Дарницького відділення в м. Києві ПАТ КБ «ПриватБанк» карткового рахунку PRMVE Electron Mitteva НОМЕР_2 йому стало відомо через службу «Приват24», що він має заборгованість перед банком у розмірі 25280,23 грн.

Позивач зазначав, що банком безпідставно було знято з його рахунку внесені ним кошти в розмірі 115 грн., з яких 25 грн. - вартість відкриття рахунку, 90 грн. - внесені власні кошти позивача, а також банком було стягнуто 100 грн. за видачу довідки про наявну заборгованість.

Зазначеними діями банку, як стверджує позивач, йому було завдано моральну шкоду, оскільки зазначене призвело до нервового напруження, стресу та вплинуло на загальний стан здоров'я.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 215 грн. та моральну шкоду в розмірі 27000 грн., а також зобов'язати відповідача анулювати запис про наявність заборгованості.

Заочним рішенням Іванківського районного суду Київської області від 22 жовтня 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та невмотивованим, оскільки судом першої інстанції не надана належна, об'єктивна оцінка доказам, що містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні достовірні докази наявності спричинення позивачу моральної шкоди, а тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 27000 грн.

Щодо стягнення матеріальної шкоди, то судом безпідставно було включено до такої шкоди грошові кошти в розмірі: 25 грн. та 100 грн., оскільки 25 грн. - це сплата за відкриття карткового рахунку, а 100 грн. - це сплата за отримання довідки про розмір заборгованості за кредитним договором. Окрім того, видача довідок та відкриття банківських рахунків відноситься до банківських послуг, за які споживачі таких послуг сплачують, визначену банком, грошову суму.

Щодо списання банком грошових коштів у розмірі 90 грн. (80 грн.+10 грн.) в рахунок погашення заборгованості, то вказана обставина також не підтверджується належними та допустимими доказами.

Також є незрозумілим висновок суду першої інстанції зобов'язати банк анулювати запис про відсутність у позивача заборгованості. На момент проголошення рішення суду кредитний договір, на підставі якого виникла заборгованість, ніким не оскаржувався та не визнаний судом недійсним, а тому зобов'язання будуть припинені лише після належного виконання позивачем всіх умов договору, зокрема погашення заборгованості.

Окрім того, банку не відомо, що кредитний договір було укладено шляхом вчинення сторонньою особою шахрайських дій, так як відсутні докази того, що позивач з цих підстав звертався до органів внутрішніх справ України та винну особу притягнуто до відповідальності.

Стягуючи з банку витрати на правову допомогу суд також не врахував всіх обставин справи. Зокрема, витрати на правову допомогу можуть бути відшкодовані у випадку, якщо така допомога була надана особою, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, крім того позивач повинен був надати розрахунок надання правової допомоги. Також матеріалами справи не підтверджуються участь по даній справі адвоката або іншої особи, яка надає таку правову допомогу.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Оскаржуване рішення суду не відповідає наведеній нормі права, оскільки взагалі не містить описової та мотивувальної частини. Суд взагалі не встановив обставини справи і не зазначив їх у своєму рішенні, не визначив відповідно до них правовідносини сторін, взагалі не навів норми матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини. В рішенні лише зазначена суть позову, наведені норми процесуального права, а також є резолютивна частина.

У відповідності зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Оскільки суд взагалі не встановив обставини справи, тому не можна перевірити відповідність його висновків обставинам справи, суд першої інстанції не визначив і не навів норми матеріального права, якими регулюються виниклі правовідносини, що також унеможливлює перевірку правильності висновків суду. Наведені обставини є підставою для скасування рішення суду і ухвалення колегією суддів нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права, зокрема - відшкодування збитків на інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що 11 серпня 2004 року ОСОБА_2 звертався до Судацького МВ ГУМВС України в АР Крим у зв'язку з викраденням паспорта громадянина на його ім'я (а.с. 3).

Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю с. Обуховичі Іванківського району Київської області, жителю АДРЕСА_1, було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 замість викраденого паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 станом на 14 серпня 2012 року має заборгованість за договором DNH4KP36490077 від 11 липня 2006 року в розмірі 26066 грн. 87 коп. з яких: 2448 грн. 90 коп - заборгованість по тілу позики та 23617 грн. 97 коп. - заборгованість по відсоткам. (а.с. 5).

20 червня 2012 року ОСОБА_2 у Печерському філіалі Дарницького відділення в м. Києві ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок PRMVE Electron Mitteva НОМЕР_2, який відразу поповнив на 80 грн., а 27 червня 2012 року поповнив картковий рахунок ще на 10 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 11).

За допомогою сервісу «Приват24» позивачу стало відомо про наявність заборгованості, що складає 25280 грн. 23 коп., у зв'язку з чим ОСОБА_2 02 липня 2012 року звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою-вимогою про скасування кредитного договору, повернення неправомірно арештованих коштів та надання відповіді на вказану заяву у найкоротші строки (а.с. 6-7).

Тобто судовою колегією встановлені обставини, на які посилався позивач у своєму позові, а саме щодо втрати ним паспорту, наявність кредитної заборгованості, а також відкриття ним карткового рахунку.

Інших доказів, які б давали суду першої інстанції підстави для задоволення позову, а саме доказів списання з його рахунку відповідачем коштів, а також наявності обставин, які б доводи заподіяння позивачу моральної шкоди, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді апеляційної скарги представник відповідача суду пояснила, що в 2012 році службовим розслідуванням проведеним службою безпеки банку було встановлено, що позивач кредит не отримував, а тому кредитна заборгованість з нього була списана. Про це позивач був повідомлений листом від 22 жовтня 2012 року. (а.с.86)

Судова колегія встановила, що копія листа банку на ім'я позивача від 22 жовтня 2012 року на час ухвалення судом першої інстанції рішення в розпорядженні суду була відсутня, а з'явилась вона в матеріалах справи лише в березні 2015 року. За відсутності у суду першої інстанції доказів того, що позивач не отримував кредит і у нього була відсутня заборгованість за кредитним договором, у суду не було підстав і для задоволення позову, оскільки саме ця обставина була зазначена позивачем як підстава позову про відшкодування моральної шкоди, але вона не була доведена позивачем в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова колегія також встановила обставини, щодо того, що позивач дійсно не отримував кредит у відповідача. Однак підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди судова колегія не вбачає виходячи із такого.

Позивач 02 липня 2012 року звернувся до відповідача із заявою про неправомірне нарахування йому заборгованості за кредитним договором, який він не укладав. Після проведення службового розслідування листом від 22.10.2012 року відповідач повідомив позивача про те, що кредитна заборгованість з нього списана. При цьому будь-яких доказів того, що внаслідок цього позивачу була завдана моральна шкода матеріали справи не містять. А тому в задоволенні цієї частини позовних вимог має бути відмовлено.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, судова колегія також не вбачає підстав для її задоволення, оскільки позивач не надав суду доказів того, що з його рахунку відповідачем були списані кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 115 грн.

100 гривень, які просив стягнути позивач з відповідача є оплатою комісії за довідку про обслуговування рахунку (а.с. 11), а тому відсутні правові підстави для їх стягнення з відповідача.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що законних підстав для задоволення позову не має.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказане рішення було постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 22 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріального та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді