У Х В А Л А

29 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договорів позики та стягнення коштів

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_9, вона є єдиним спадкоємцем за законом. Після смерті чоловіка при відкритті сейфу вона виявила боргові розписки, за якими він надавав відповідачам в борг гроші.

Посилаючись на те, що в період укладення чоловіком договорів позики з відповідачами і передачі їм в борг значних грошових коштів вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, згоди на укладення яких вона не давала, позивачка просила з підстав статті 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та статті 216 Цивільного кодексу України задовольнити позов: встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1 березня 1989 року по 3 листопада 2009 року, визнати недійсними зазначені договори позики та стягнути з відповідачів на її користь кошти у порядку реституції.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 7 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-франківської області від 3 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 11 січня 1989 року по 3 листопада 2009 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд рішень судів ОСОБА_4 порушує питання про скасування постановлених судами рішень та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статті 74 СК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, від 25 лютого 2015 року, 4 березня 2015 року, 11 березня 2015 року та від 1 квітня 2015 року.

ОСОБА_4 указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування зазначеної норми матеріального права, у справі, рішення в якій переглядається, не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданих для прикладу судових рішеннях.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року та 11 березня 2015 року не можуть бути зразками неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направив справу на новий розгляд з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Надані заявником як приклад неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, 4 березня 2015 року та 1 квітня 2015 року не можуть бути підставою для задоволення заяви, оскільки у справі про перегляд якої подано заяву й в ухвалах наданих для порівняння наявні різні підстави та зміст позовних вимог, встановлені різні фактичні обставини.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договорів позики та стягнення коштів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді:Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін