Категорія 27 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.

Суддів: Стеблюк Л.П., Вавшка В.С.

при секретарі Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів за зобов'язанням, що виникло на підставі кредитного договору № CrLSMEBOO /175/2008 від 15.01.2008 року станом на 25.11.2014 року в сумі 1022 951,65 гривень . В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його незаконність просив його змінити та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач також подала апеляційну скаргу, зазначила, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, та таке, що ухвалене судом з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить його скасувати в частині задоволеного позову та ухвалити нове , яким відмовити в позові в цій частині. Судова колегія, заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, прийшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а скарга відповідача відхиленню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.02.1989року до 16.09.2011 року.

06.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем ОСОБА_2 було укладенено кредитний договір за № 010/03-11/515, відповідно до умов якого позивач отримав 2 272 500 грн. на розвиток бізнесу строком до 05.08.2017 року включно зі сплатою 12% річних, а починаючи з 01.02.2008 року - 16% річних. В забезпечення кредитних зобов'язань в іпотеку було передане майно - приміщення більярдного клубу з баром в житловому будинку АДРЕСА_1.

В подальшому 15.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредитної лінії за № CrL-SMEBOO/175/2008, відповідно до якого позивач отримав від банку на споживчі цілі 90 000 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 6% річних +FIDR.

14.02.2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір за № 3, відповідно до якого розмір кредиту вже становив 135 000 доларів США, які було надано на споживчі цілі та встановлено розміри процентних ставок. В забезпечення виконання кредитного зобов'язання передано в іпотеку нерухоме майно - молодіжний центр, що розташований в АДРЕСА_2. Передача в іпотеку майна відбулася за згодою дружини позивача - ОСОБА_6

Отже, висновок суду, що відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами СК України є правильним, оскільки кредитні угоди укладалися позивачем в період перебування у шлюбі з відповідачем.

Судом встановлено, що гроші, які були тримані ОСОБА_2 за кредитним договором з ЗАТ «ОТП Банк» на споживчі цілі та використані в інтересах сім'ї , а тому, як правильно зробив висновок міський суд, даний кредитний договір створив обов'язки щодо повернення кредитних коштів і для відповідача ОСОБА_3, в зв'язку з чим з неї підлягає стягненню половина розміру погашеного ОСОБА_2 кредиту.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Судом також встановлено, що позивачем на користь ЗАТ «ОТП Банк» було сплачено 137 260,22 доларів США, з яких 124383,40 доларів США тіла кредиту та 12 876,82 доларів США нарахованих відсотків.

Відтак розмір коштів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 68630,11 доларів США ( ? від 137260,22).

З цим погоджується і колегія суддів.

Однак, визначаючи суму стягнення в перерахунку на гривні, суд першої інстанції невірно визначив її розмір, виходячи з курсу долара по відношенню до гривні саме на момент звернення до суду з позовом.

Так, відповідно до ч.2 п.14 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в частині стягнення суми підлягає зміні, а саме розмір суми, яка підлягає до задоволення складає 1529078,85 гривень ( 68630,11 * 22,28 гривень (курс долара США, встановленого НБУ на день ухвалення рішення)). Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині обґрунтовані, оскільки спростовують висновки суду.

Приймаючи до уваги, що кошти за кредитним договором з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» , як було правильно встановлено судом, отримані і використані ОСОБА_2 не для задоволення сімейних потреб, а для розвитку бізнесу, висновок суду про те, що договір не створює обов'язків для другого з подружжя, є правильним, а відтак сума сплаченого ОСОБА_2 кредиту стягненню з ОСОБА_3 не підлягає.

Заперечуючи позов, відповідач ОСОБА_3, зокрема, вказувала на те, що до позовних вимог ОСОБА_2 слід застосувати строк позовної давності, який, на її думку, повинен обчислюватись з моменту написання ним розписки 26.09.2011 року.

Ст.256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відтак, як правильно вказав суд, право для звернення до суду за захистом у ОСОБА_2 виникло з моменту погашення ним кредиту, а не з моменту написання розписки про відмову від грошових претензій до ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розписка написана сторонами до написання мирової угоди, проте ні в тексті мирової угоди, ні в ухвалі суду про її визнання про поділ зобов'язань за кредитними угодами не зазначено. А тому правомірно не була прийнята судом до уваги.

Ухвалюючи рішення в даній справі, міський суд правильно застосував норми цивільного законодавства до правовідносин, що склались між сторонами, дав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не спростовують висновків суду, а тому є безпідставні і до уваги судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1827,00 гривень (50% від 3654,00 грн.), від сплати якого при поданні апеляційної скарги був звільнений ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 суму коштів за зобов'язаннями, що виникли на підставі договору № CrLSMEB00/175/2008 від 15.01.2008 року в сумі 1529078 (один мільйон п'ятсот двадцять дев'ять тисяч сімдесят вісім) гривень 85 (вісімдесят п'ять) копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1827,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: Головуючий