АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна, про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3 особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу Шевчук Зоя Миколаївна, про визнання недійсним заповіту - задоволено.

Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.12.2011 року за заявою позивача ОСОБА_3 в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_5.

02.03.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Унікальний номер справи: 753/4491/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6481/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.12.2011 року по справі №2-8164/11 (№2-2017/12) - знято арешт з квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_5. Копію ухвали надіслано Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві для виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року скасувати.

Посилається, що Апелянт звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд судового рішення в порядку ст.ст. 353 - 358 ЦПК України, а саме просив скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2015 р. року, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Зазначає, що прокуратурою Дарницького району м. Києва на підставі повідомлення ОСОБА_1 з приводу підроблення документів (медичної документації), внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378, згідно ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України та кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Отже, у випадку, якщо під час досудового розслідування буде з'ясовано, що медична документація є підробленою та суд встановить цей факт, то рішення Дарницького районного суду м. Києва буде підлягати перегляду, а заповіт на квартиру АДРЕСА_1 буде дійсним.

На думку апелянта, оформлення права власності ОСОБА_3 на квартиру та подальше її можливе відчуження порушить, як права Апелянта (спадкоємця), так і законні інтереси майбутніх покупців.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. п. 4, 7, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду від 14.06.2014 року у справі №2-2017/12, по якій були вжиті заходи забезпечення позову, набрало законної сили.

Вказані у апеляційній скарзі доводи представника апелянта не мають правових підстав, оскільки містяться лише на формальних міркуваннях.

Отже, суд першої інстанції вірно скасував заходи забезпечення позову, відтак підстави для скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: