РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

за участю секретаря Гайфутдінової Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2015 р. позивач КП «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом, просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 4 803 грн. 72 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з відкриттям абонентського особового рахунку № 39972. Через несвоєчасну оплату послуг у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 4 803 грн. 72 коп., а саме за період з 01.10.2008 р. по 31.08.2014 р. 3556,86 грн. (водопостачання); з 01.07.2004 р. по 31.08.2014 р. 823,31 грн. (водовідведення). 07.07.2014 р. відповідачам було направлено рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-денний термін, але на момент подання позовної заяви відповідачі не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідачі своєчасно сплачують кошти за спожиті послуги, а відтак відсутня заборгованість за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення. З 01.01.2001 р. не проводилась періодична повірка лічильнику холодної води. Весь цей час ОСОБА_1 сумлінно сплачував за спожиті послуги, обсяг яких визначав самостійно на підставі показників лічильника. Факт сплати не заперечується позивачем. Неналежне виконання КП «Харківводоканал» покладених на нього обовязків, а саме, не проведення повірки лічильника протягом майже десяти років не повинно покладати на відповідачів обовязку сплачувати вартість спожитих послуг, обсяг яких визначений позивачем невідомо як.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до судового засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, обставини виникнення заборгованості Відповідачів не доведені належними доказами КП «Харківводоканал».

Так, представник відповідача наголошує на тому, що відповідачі своєчасно сплачують за спожиті послуги, а відтак відсутня заборгованість за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Доводи представника відповідача підтверджується наступними доказами.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2010 р. по справі за позовом КП «ВТП «Вода» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та зустрічним позовом ОСОБА_1 до КП «ВТГІ «Вода» про зобов'язання виконати певні дії та відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили, в задоволенні позову КП «ВТП «Вода» відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: зобов'язано КГІ«ВТП «Вода» провести періодичну повірку належного ОСОБА_1 засобу обліку - лічильника холодної води, у тому числі його демонтаж, транспортування, монтаж та повернути його на абонентський облік за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що з 01.01.2001 не проводилась періодична повірка належного ОСОБА_1 засобу обліку - лічильнику холодної води і з цього питання між сторонами виник спір, оскільки КП «ВТП «Вода» вважало, то держповірку приладу обліку холодної води повинен виконати за власний рахунок ОСОБА_1 Проте ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов та просив зобов'язати КП «ВТП «Вода» провести періодичну повірку належного йому лічильника холодної води, у тому числі його демонтаж, транспортування, монтаж.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2013 р. по справі №640/1328/13-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що саме КП «ВТП «Вода» повинно провести повірку, у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, встановленого в квартирі ОСОБА_1 приладу обліку холодної води. Проте на протязі 12 років: з 01.01.2001 р. по 10.01.2013 р. КП «ВТП «Вода» покладених на нього обов'язків по повірці приладу обліку холодної води не виконувало, в зв'язку з чим з вини КП «ВТП «Вода» прилад обліку тривалий час працював без повірки.

Весь цей час відповідачі сумлінно сплачували за спожиті послуги, обсяг яких визначав самостійно па підставі показників лічильника. Факт сплати не заперечується Позивачем, адже відображенні в залученому до позовної заяви розрахунку заборгованості.

Представник відповідача наголошує на тому, що неналежне виконання КП «ВТП «Вода» покладених на нього обов'язків, а саме, не проведення повірки лічильника на протязі майже 10 років не повинно покладати на Відповідачів обов'язку сплачувати вартість спожитих послуг, обсяг яких визначений Позивачем не відомо як.

Судом також встановлено, що у січні 2013 року у квартирі відповідачів був встановлений новий лічильник і з цього періоду відсутня заборгованість за спожиті послуги. Вказана обставина не заперечується Позивачем, адже знайшла своє відображення в залученій до матеріалів справи Зведеній картці абонента.

Крім того, заявлена до стягнення сума, обчислена без урахування строків позовної давності, тобто з порушенням ст. 257 Цивільного кодексу України, доказом чому є таке.

В позовній заяві йдеться про стягнення з Відповідачів заборгованості:

-за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2008 року по 31 серпня 2014 року;

-за з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2004 року по 31 серпня 2014

року.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тривалість загальної позовної давності встановлена ст. 257 Цивільного кодексу України, а саме, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В позовній заяві йдеться про стягнення з Відповідачів суми заборгованості за період, який перебуває поза межами встановленого ст. 257 ЦК України, трирічного строку позовної давності.

Крім того, судом достовірно встановлено, що 25.09.2014 р. позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. 20.10.2014 р. судом було видано судовий наказ. Ухвалою суду від 24.07.2015 р. зазначений судовий наказ скасовано. Але на момент його скасування сума боргу, визначена в наказі відповідачами була сплачена.

Враховуючи наведене, представник відповідача просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

З огляду на пропущений Позивачем строку позовної давності та недоведеність факту наявності заборгованості, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 203, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 640, 642, 627 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ -