РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/687/15-ц

провадження у справі № 2/0285/416/15

28 травня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибула,

відповідач: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій просить продовжити стягнення аліментів ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, яка продовжує навчання, щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 179,00 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання. В подальшому подала письмову заяву, в якій, уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання дочки в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до закінчення навчання донькою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, 30.11.2006 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі 358 грн. На даний час ОСОБА_5 навчається в Корецькому ВПУ № 24 та потребує коштів, які витрачає на проживання та дорогу. Відповідач зобов'язаний надати матеріальну допомогу.

24 березня 2015 року справу розглянуто судом та винесено заочне рішення, яким позов задоволено повністю.

14.04.2015 року заявник - відповідач у вказаній цивільній справі, звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин. Зазначає, що неспроможний сплачувати аліменти в розмірі 350 грн., оскільки офіційно ніде не працює.

Ухвалою суду від 29.04.2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення суду від 24.03.2015 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку у відкритому судовому засідання.

Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, розглядати справу просила у її відсутність.

Відповідач та його адвокат у судове засідання не прибули, просили розгляд справи проводити буз їх участі з урахуванням поданих доказів та письмових заперечень на позов. Письмові заперечення відповідача зводяться до того, що позивачем не доведено наявність потреби повнолітньої дочки у матеріальній допомозі у зв'язку із продовженням навчання, яку він не має можливості надавати, оскільки ніде не працює, власного житла не має, перебуває в у шлюбі з жінкою, яка на даний час є вагітною, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей; також на його утриманні находиться хвора лежача матір та він відповідно до рішення суду вже сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6. Сукупність зазначених обставин, ставить відповідача у скрутне матеріальне становище та позбавляє можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання на неповному державному утриманні та щомісяця отримує стипендію.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224, ст. 225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, сторони у справі - є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

06 липня 1999 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.2).

Згідно довідки № 348 від 12 лютого 2015 року ОСОБА_5 01.09.2013 року поступила в ВПУ - 24 м. Корець і навчається на 2-му курсі денного відділення, знаходиться на не повному державному забезпеченні; термін навчання: початок - 01.09.2013 року, закінчення - 30.06.2016 року (а.с.6); відповідно до листа від 24.04.2015 року - щомісяця отримує стипендію 275,00 грн. (а.с. 71); станом на 17.02.2015 року проживає у гуртожитку ВПУ № 24 м. Корець, Рівненської області (а.с.7).

ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.66), яка є вагітною (а.с.69), від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.67) та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.68).

Дані обставини підтверджуються наданими матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 стаття 200 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач довів суду, що в силу таких обставин як не працевлаштованість, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей він іншого шлюбу, вагітності дружини та сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - він не має можливості надавити матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, яка продовжує навчання.

Натомість, позивач не надала суду доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів на утримання повнолітньої дочки та потребу у додатковому матеріальному утриманні з боку відповідача, у зв'язку з продовженням нею навчання. Судом встановлено, що повнолітня дочка позивача та відповідача ОСОБА_5 є працездатною та здоровою особою молодого віку (що надає їй можливість мати самостійні заробітки), знаходиться на неповному державному утриманні та отримує стипендію, у розмірі, достатньому для задоволення свої побутових та пов'язаних з навчанням потреб, забезпечена житлом на час навчання.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, взявши до уваги відсутність обов'язкової сукупності юридичних фактів, за наявності якої виникає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, а саме: відсутність можливості у відповідача надавати таку допомогу та недоведеність потреби у додатковому матеріальному утриманні з боку відповідача, у зв'язку з продовженням повнолітньою дочкою навчання, - суд дійшов висновку, що позивачу у даному позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180-184, 198-199 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Г. Романюк