АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.

при секретарі - П`ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» - Шевченка Олександра Володимировича на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочнимрішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» про стягнення коштів, задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» на користь ОСОБА_3 суму вкладу 272 000 грн., відсотки в сумі 950 грн. 13 коп., а всього стягнуто 272950 (двісті сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят три) гривні 13 (тринадцять) копійок. Стягнуто з ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» на користь держави судовий збір в сумі 2 722,50 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» - Шевченко О.В. просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду справи, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, не були з'ясовані обставини справи в повному обсязі, належним чином не досліджені докази та обґрунтування вимог позивача. Вказує на те, що судом не надано правової оцінки обставинам щодо здійснення ліквідаційної процедури в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК». На думку апелянта, саме фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше граничного розміру суми, та яка не може бути меншою 200 000 грн. А тому, стягнення коштів з неплатоспроможного банку, який перебуває в стадії ліквідації порушує вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу.

Позивач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір строкового вкладу ДФО-01-177167 предметом якого є відкриття депозитного рахунку № НОМЕР_1 на строк 386 днів, з 15.05.2014 року до 04.06.2015 року, з нарахуванням 25 % річних.

13 листопада 2014 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» із письмовою заявою, у якій просив повернути йому внесені за вищезазначеним договором кошти та нараховані відсотки (а.с. 13-14).

Листом від 21 листопада 2014 року ПАТ КБ «АКТИВ-БАНК» відмовив позивачу у поверненні коштів, оскільки строк повернення вкладу не настав, а у банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

15.05.2014 року позивач вніс 272 000 грн. (а.с.17).

Відповідно до виписки по угоді ДФО-01-177167 від 15.05.2014 року по процентному рахунку (а.с.16) позивачу нараховані відсотки в сумі 20 493,14 гривень, сплачено 19 543,01 гривень.

Застосування ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

З матеріалів справи слідує, що постановою Правління Національного банку України від 02.09.2014 № 545 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив Банк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.09.2014 року №79 « Про запровадження тимчасової адміністрації «ПАТ КБ «АктивБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює вказані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та /або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп.1, 2 ч. 5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників банку та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості.

За викладених підстав, колегія суддів вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, допустив невірне застосування норм матеріального права, що є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» - ШевченкаОлександра Володимировича задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» про стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді