Справа № 454/26/15 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/2463/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Монастирецького Д.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в с.Забужжя Сокальського району Львівської області на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06.01.2015р. і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що він подав докази, які підтверджують його матеріальний стан, але суд не долучив їх до матеріалів справи та не врахував їх при винесенні рішення. Вказує, що на час розгляду даного позову він був без роботи, а як підприємець був закритий. Також звертає увагу, що він є опікуном пристарілої людини та немає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1 200 грн. кожного місяця.

Просить рішення Сокальского районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове врахувавши всі докази по даній справі.

Сторони в судове засідання не з'явилися хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, що підтверджується повідомленням про відкладення розгляду справи та телефонограмою (а.с. 44, 46), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.1995р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно свідоцтв про народження, у сторін є двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7)

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки № 3348 від 15.12.2014р. виданої виконавчим комітетом Сокальської міської ради ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_4 (а.с. 8)

Як вбачається із довідки про подану декларацію про майновий стан і доходи від 19 січня 2015 року № 79/10/13-29-17-00 виданої Сокальською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління міндоходів у Львівській області, що ОСОБА_2 отримав дохід за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року 0,00 гривень (а.с. 10).

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Статтею 182 цього ж кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції врахував вік відповідача, відсутність у нього на утриманні інших непрацездатних осіб та обмежень щодо характеру та умов праці, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що обов'язок утримувати неповнолітніх дітей покладається на обох батьків та прийшов до висновку про те, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно.

Колегія суддів погоджується із даним висновком, оскільки районним судом враховано прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, гарантований Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» який становить 1286 грн., та 30 % якого для дітей віком від 6 до 18 років становить 385 грн. 80 коп. на дитину.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, при встановленні фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що він на час розгляду даного позову був без роботи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки це не звільняє його від обов'язку щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Покликання апелянта на те, що він є опікуном пристарілої людини та немає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1 200 грн. кожного місяця, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно довідки від 10.01.2015р. № 02/1/3-131 виданої управлінням соціального захисту населення Сокальської РДА гр. ОСОБА_2 одержує допомогу та компенсацію по догляду за перестарілою особою - ОСОБА_6, 1922 р.н.

Покликання в апеляційній скарзі щодо неможливості сплати аліментів через відсутність доходів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі жодним доказом не підтвердженні.

На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Д.І. Монастирецький

Н.Л. Шумська