Справа№751/9795/15-ц
Провадження №6/751/2205/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О. Г.

при секретарі Гармаш-Лящинська М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.01.2011 року, -

В С Т А Н О В И В :

21.10.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.01.2011 року, поновлення строку на оскарження рішення третейського суду (а.с.2-6). В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оскаржуваним рішенням третейського суду з них стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 700006220 від 22.04.2008 року в сумі: за кредитом 168 745 грн.16 коп., по відсотках 8 436 грн.49 коп., пеня 7 684 грн.61 коп., всього на суму 184 866 грн. 26 коп., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. Вказують, що пропустили строк з поважних причин, оскільки до сьогоднішнішнього часу ними вживалися заходи, а саме: оскаржували виконавчий лист, виданий на підставі вищевказаного рішення, зверталися до суду з позовом про зобов»язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, проводили переговори з ПАТ «Альфа Банк» про врегулювання спору. Вважає, що рішення третейського суду прийняте з порушенням норм Закону України «Про третейські суди», тому підлягає скасуванню.

Заявники у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.38-41), з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.36), з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів в справі, оскільки неявка осіб не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи третейського суду № 5516-11/679/10, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 25.01.2011 року суддею Воронцова М.В. по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 700006220 від 22.04.2008 року було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені у повному обсязі, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі: за кредитом 168 745 грн.16 коп., по відсотках 8 436 грн.49 коп., пеня 7 684 грн.61 коп., всього на суму 184 866 грн. 26 коп. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. (а.с.45-48 Третейської справи).

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених даним Законом.

Зокрема, рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

При вирішенні питання про дотримання заявниками строків, передбачених ст. 51 Закону України «Про третейські суди», суд враховує, що як наголосив Європейський суд з прав людини у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 25.01.2011 року, заява про скасування рішення була подана до суду 21.10.2015 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 12-29), заявники намагалися вирішити це питання до судовим шляхом, тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України та п. 1 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Заявники просять скасувати рішення третейського суду, постановлене у справі щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта долари США.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, як вже зазначалося вище, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року за № 6-831цс14.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.01.2011 року ухвалено з порушенням вимог чинного на день його ухвалення законодавства, а тому заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 25.01.2011 року у третейській справі № 5516-11/679/10 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 389-4, 389-5, 389-6, 294 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2 строк подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.01.2011 року задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.01.2011 року у справі № 5516-11/679/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 700006220 від 22.04.2008 року у сумі 184 866 грн. 26 коп. та 100 грн. витрат по сплаті третейського збору.

Справу третейського суду № 5516-11/679/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Г. Деркач