АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4457/15 Справа № 182/1277/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Каратаєвої Л.О., Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів(а.с.1-2).

Позивач зазначав, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на його утримання аліменти в розмірі 1/8 частини, 21.09.2012 року видано виконачий лист №2-6032/11, який направлено відділу виконавчої служби Нікопольського міського управління юстиції для виконання.

24.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З часу відкриття виконавчого провадження відповідач аліменти не сплачує, в результаті чого склалась заборгованість, яка згідно довідки державного виконавця відділу ДВС Нікопольського МУЮ ОСОБА_4 від 02 лютого 2014 року станом на 02.02.2014 року становить 13510,05 грн.

За період з 07.02.2011 року, дня подання позову про стягнення аліментів, по 07.02.2014 року, тобто за 1095 днів, неустойка(пеня) за прострочення сплати аліментів становить 147934,50 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь неустойку за несплату аліментів у розмірі 147 934,50 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року позов задоволено частково(а.с.157-159).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в розмірі 15320,07 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин справи, у тому числі обставин щодо її матеріального стану, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.162-163).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із справи видно, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 на утримання батька ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, який встановлено для особи, що втратила працездатність, з 07 лютого 2011 року(а.с.3). ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу ОСОБА_2, є донькою ОСОБА_3П.(а.с.71).

Виконавчий лист по примусовому виконанню рішення суду, який видано 21.09.2012 року, пред'явлено до виконання ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції(а.с.4,35,38).

Як видно із справи, ОСОБА_2 знала про свій обов'язок сплати аліментів відповідно до рішення суду, неодноразово попереджалась державним виконавцем про виконання рішення суду та про наявність заборгованості по аліментам, однак ухилялася від виконання судового рішення, що підтверджується повідомленнями, викликами та актами державного виконавця, постановами про привід боржника(а.с.39-40, 47-48 51-54, 57-63, 72-77, 85-87).

Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 11.02.2014 року та від 19.05.2014 року заборгованість у ОСОБА_2 по аліментам станом на 20.02.2014 року складає 13510,05 грн., станом на 19.05.2014 року складає 14739,95 грн.(а.с.5, 33).

Отже, наведені обставини та докази в їх підтвердження свідчать, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у платника аліментів ОСОБА_2 з її вини.

Відповідно до ч.1,2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Встановивши наявність у платника аліментів заборгованість за аліментами станом на 30.06.2014 року у розмірі 15320,07 грн.(а.с.104), а також факт прострочення сплати аліментів та наявність вини боржника, що підтверджується зазначеними доказами, суд, навівши у рішенні розрахунок щодо визначення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів за період з 07.02.2011 року по 30.06.2014 року та врахувавши розмір щомісячної заборгованості по сплаті аліментів, зазначив, що розмір пені за вказаний період складає 90 964,92 грн.

Разом з тим, врахувавши матеріальний та сімейний стан ОСОБА_2, що на її утриманні знаходяться малолітні діти: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька Наталя, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких вона отримує допомогу (а.с.130,134,142-144), суд, з урахуванням положень ч.2 ст.196 СК України та наведених в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року роз'яснень, обгрунтовано зменшив визначений розмір неустойки (пені) до 15320,07 грн.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність її вини у виниклій заборгованості, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються зазначеними доказами, яким суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України, при цьому, як видно із справи, суд не встановив об'єктивних причин, які б заважали їй своєчасно сплачувати аліменти.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона не має доходів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона є працездатною особою, рішення суду відповідно до положень ст.14 ЦПК Країни є обов'язковим для виконання, а наявність на утриманні неповнолітніх дітей врахована судом при вирішенні питання щодо зменшення розміру неустойки(пені).

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини. Підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,3125 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-