провадження № 2-п/756/183/15
УХВАЛА
18 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Маринченко М.М.,
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,
встановив:
13 листопада 2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2015 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3
01 грудня 2015 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій він посилається на те, що крім копії судового рішення жодного повідомлення чи судової повістки про виклик в судові засідання, а також копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позову з додатками він не отримував, внаслідок чого був позбавлений можливості подати свої заперечення та зустрічний позов.
Крім того, вказав, що доглядом дитини та її вихованням займається не тільки позивач, а й сам відповідач та його батьки. Відповідач зазначає, що від позивача до нього не надходило жодних вимог щодо необхідності додаткового утримання сина в грошовій формі. Якби такі вимоги були, то він би їх задовольнив шляхом укладення нотаріального договору, визначивши розмір утримання за домовленістю з позивачем.
Оскільки він має вільний графік роботи, він фактично разом з позивачем веде домашнє господарство, приймає активну участь у створенні належних умов утримання житлового приміщення, оплачує комунальні платежі, приймає активну участь у виконанні сімейних, батьківських обов`язків, як правило саме він забирає дитину з дошкільного закладу. Завдяки активній участі відповідача створені необхідні умови для нормального розвитку дитини, син має всі необхідні речі, побутові умови, взуття та одяг, розвиваючі речі та іграшки, завжди нагодований.
Натомість позивач не надає своєї згоди та не вчиняє жодних дій щодо реєстрації дитини у квартирі АДРЕСА_1 , де вони разом проживають. Відповідач також вказує, що для належного батьківського виховання, яке в тому числі повинно бути забезпечене системою державного контролю, необхідно залучити до розгляду цієї справи Службу у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві, зокрема, щодо вирішення питання про визначення місця проживання та державної реєстрації дитини.
Враховуючи викладене, відповідач просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.
Заявник - відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав. Додатково суду пояснив, що зареєстрований як фізична особа-підприємець - надає представницькі послуги в органах ДАІ та займається ріелтерською діяльністю, проте з початку року підприємницька діяльність доходу не приносить. Також він розвивав Інтернет-проект, підпрацьовував на виборах. Офіційної роботи не має з 2008 року, на даний час намагається працевлаштуватися на якусь постійну роботу, щоб мати стабільні заробітки. Відповідач зазначив, що матеріальним забезпеченням дитини він займається шляхом купівлі сину продуктів харчування, іграшок. На даний час він з позивачем проживає у квартирі АДРЕСА_1 , проте ними вирішується питання про окреме проживання. Після розірвання шлюбу він також періодично проживає за місцем своєї реєстрації.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки, ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання.
Повітку про виклик в судове засідання, призначене на 27 жовтня 2015 року, копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позову з додатками відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.10).
Повітка про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 13 листопада 2015 року, повернулася до суду з відміткою відділення зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».
Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у відповідача поважних причин, що унеможливлювали отримання ним адресованої йому судом кореспонденції чи його явку в судові засідання, до заяви про перегляд заочного рішення не додано.
Таким чином у суду відсутні підставі для висновку, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин.
Ухвалюючи рішення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини та навів обґрунтування своїх висновків.
Доказів, які б спростовували висновки суду щодо наявності підстав для стягнення аліментів суду не надано. Доказів, які б свідчили про необґрунтованість рішення суду в частині визначення розміру аліментів, відповідачем також суду не надано. При цьому відповідач не заперечує свій обов`язок утримувати дитину та не посилається на те, що він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Навпаки, відповідач в судовому засіданні зазначив, що після отримання заочного рішення суду, перерахував визначену рішенням місячну суму аліментів позивачу.
Посилання відповідача на необхідність вирішення питання про визначення місця проживання та державної реєстрації дитини не є підставою для перегляду рішення, оскільки відповідач не заперечує ту обставину, що на даний час дитина постійно проживає з позивачем, тоді як він періодично проживає за місцем реєстрації. У разі наявності спору між стронами щодо визначення місця проживання дитини чи реєстрації її місця проживання, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду в загальному порядку з відповідним позовами.
Враховуючи наведене, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року залишити без задоволення.
Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя М.М. Маринченко