Справа № 477/2736/15-ц
Провадження № 2/477/1260/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши без участі сторін в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 Сисоєвича, померлого 4 квітня 2014 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Михайло-Ларине, вул. Інгульска, 10.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька вона прийняла спадщину, але при зверненні до нотаріуса отримала розяснення про неможливість оформлення спадщини на будинок в нотаріальному порядку, оскільки не представила належним чином оформлені правоустановлюючі документи на нього. Як було з'ясовано, батько, отримавши в 1993 році від радгоспу «Гвардія Ілліча» Жовтневого району Миколаївської області цей будинок у користування, виплатив за нього суду в сумі 1700 грн., але потім не оформили своє право власності на нього до кінця і не отримав свідоцтво про право власності.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за законом і прийняла спадщину, а наданим технічним паспортом на будинок, довідками сільської ради та документами про сплату ссуди за будинок підтверджується, що він був викуплений та перейшов у власність до ОСОБА_2, а тому після його смерті в порядку спадкування повинен перейти до неї.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому позивачка в своїй заяві позов підтримала, а представник відповідача позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

4 квітня 2014 року помер громадянин ОСОБА_2 Сисоєвич, який був зареєстрований та постійно проживав до своєї смерті в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області.

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого по вул. Інгульській, 10, в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області.

За положеннями ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після його смерті є його дочка ОСОБА_1, тобто позивачка у справі. Її родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження з громадянином ОСОБА_3

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Позивачка прийняла спадщину, оскільки проживала з батьком на час його смерті. Крім того в передбачений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину, судом не встановлено, тобто позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину.

Проте звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на зазначений будинок, вона отримала розяснення про неможливість такої нотаріальної дії, оскільки не представила відносно будинку належні правоустановлюючі документи.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку або ж на будинок можлива за представлення правоустановлюючих документів, оформлених належним чином.

Так, як вже було зазначено, вказаний будинок був викуплений ОСОБА_2 у радгоспу «Гвардія Ілліча», про що вказують наступні документи: заява від нього від 29 листопада 1993 року на імя директора цього радгоспу з проханням дозволити сплатити ссуду за будинок сумі 1700 руб; копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 7 грудня 1993 року про надходження до каси радгоспу від ОСОБА_2 коштів в сумі 1700 крб.; довідка, видана радгоспом «Гвардія Ілліча» ОСОБА_2 про те, що ним була повністю виплачена осуда за цей будинок (а.с. 25).

За свого життя спадкодавець не отримав свідоцтво про право власності на будинок та не зареєстрував його в державному органі.

Згідно з технічним паспортом, оформленим комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, вказаний будинок побудований у 1970 році.

Згідно із довідкою цього ж підприємства та відповідно до того ж технічного паспорту, загальна площа житлового будинку 37,3 кв.м, а житлова - 61,20 кв.м.

Вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про те, що

ОСОБА_2 викупив будинок за свого життя і мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на нього, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначений спадковий будинок належав за життя ОСОБА_2, а тому це майно входить до складу спадщини після його смерті, і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як єдиній спадкоємиці за законом першої черги, яка прийняла спадщину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 Сисоєвича, померлого 4 квітня 2014 року, на житловий будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Інгульська, 10.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко