АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача Шишової Ю.С.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 1» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ТОВ «РАДА 1» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 10 390 гривень 19 копійок.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. Позивач є житлово-комунальною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. 30 серпня 2001 року між ТОВ «РАДА», правонаступником якого є ТОВ «РАДА 1», та ОСОБА_4 було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкових територій. Відповідач не виконує свої зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Справа №757/13336/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/7809/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 1» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 1» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 10 390 (десять тисяч триста дев'яносто) грн. 19 коп. та судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та як наслідок прийняття незаконного, необґрунтованого рішення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача Шишова Ю.С., яка діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «РАДА 1», проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 частиною 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

30 серпня 2001 року між ТОВ «РАДА», правонаступником якого є ТОВ «РАДА 1», та ОСОБА_4 було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкових територій.

Згідно п.1 Установчого договору про створення та діяльність товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 1», зареєстрованого Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією 11 вересня 2002 року за №01934, Товариство є правонаступником прав та обов'язків ТОВ «Рада» в частині відносин по обслуговуванню будинку АДРЕСА_1.

Отже, позивач у цій справі є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб'єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачу послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких позивач є, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, оскільки такі висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс12 та від 30 жовтня 2013 року №6-59цс 13).

ОСОБА_4, проживаючи у вищевказаній квартирі, користувався усіма житлово-комунальними послугами, наданими відповідачем, проте сплачував їх вартість за ввесь період не в повній мірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 10 390 гривень 19 копійок, з яких основна заборгованість - 7 768 гривень 10 копійок, інфляційні нарахування - 2 269 гривень 34 копійки, 3 % річних - 352 гривні 75 копійок.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості в повній мірі відображає перелік наданих відповідачу житлово - комунальних послуг та застосовані при цьому тарифи, встановлені для ТОВ «Рада 1» Розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації).

Крім того, наявність заборгованості підтверджується наданими представником відповідача квитанціями про сплату житлово - комунальних послуг (а.с.134-143), що не заперечував в судовому засіданні апеляційного суду м. Києва представник відповідача ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідачем ОСОБА_4 та його представником ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за житлово-комунальні послуги в повному обсязі і крім того, доказів неналежного надання відповідачем таких послуг.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:»

Судді: