16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
У травні 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» кошти у розмрі 33 426,20 грн. та судовий збір в сумі 334,27 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також на те, що при вирішенні справи та ухваленні рішення судом було порушено норми матеріального права, а саме, не застосовано до спірних правовідносин норми права, які підлягали застосуванню, невірно витлумачено зміст матеріальної правової норми, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Справа 754/7562/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/16165/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника позивача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» - ТараненкоА.П., які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що19.02.2015 по вул. Червоноармійській у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_7

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2015 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1

Із полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АС/7834418 вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності 50 000,00 грн. та франшизою в розмірі 510,00 грн.

Із договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 011095/4002/0000503 від 03.06.2014 вбачається, що автомобіль НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_7, застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка».

20.02.2015 ОСОБА_7 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі зазначеного договору страхування.

Із страхового акту № 00163306 від 30.03.2015 вбачається, що сума страхового відшкодування становить 82 916,20 грн.

Із платіжного доручення № 011379 від 01.04.2015 вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплачено на користь ОСОБА_7 страхове відшкодування в сумі 82 916,20 грн.

Із розписки від 21.03.2015, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_1 3 200,00 грн. компенсації за ДТП.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України).

Такий випадок встановлено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тому, правомірним є стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у порядку суброгації різниці між фактичним розміром шкоди та сумою, що покриває поліс № АС/7834418.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити, в даному випадку у порядку суброгації, на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов'язання відповідача є припиненим до моменту виплати страхового відшкодування страховою компанією, а саме, часткове прощення боргу ОСОБА_7, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на належних доказах у справі, при цьому, розписка від 21.03.2015 не є доказом зазначених доводів, так як не містить жодних посилань на прощення боргу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: