КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5205/15-ц
Провадження № 2/520/3100/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

при секретарі - Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з 25 вересня 1998року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №806. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю спільних інтересів, постійно виникаючими сварками, різними характерами.

Позивачка вказує, що на даний час шлюбні відносини фактично припинені, вони з відповідачем з 2014року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Крім того, позивачка зазначає, що спору про поділ спільного майна подружжя немає, між нею та відповідачем досягнуто згоди про проживання та матеріальне забезпечення їх доньки.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач про час та місце судове засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, а також вказав, що згоден на розірвання шлюбу.

Враховуючи, що від позивачки та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв'язку з тим, що позивачка підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленої позивачки та належним чином повідомленого відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачкою, у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивачка категорично не згодна, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №806 від 25 вересня 1998року.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_2».

Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Петренко В. С.