АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/4923/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11189/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

2 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів -Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №165/П/06/2008-840 від 3 липня 2008 року, що виникла за період з 3 липня 2008 року по 28 лютого 2013 року, а саме: заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 174651 долар США 05 центів, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 43414 доларів США 37 центів, пеню у сумі 4527 доларів США 58 центів, штраф за порушення умов кредитного договору у сумі 9776 доларів США.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті його позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що у липні 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 184362,20 долари США під 14,19% річних, строком до 12 липня 2008 року з метою купівлі нерухомого майна.

В рамках забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, у липні 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого останній несе солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним договором кредиту.

Зазначив, що ОСОБА_4 свої договірні зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 232369,22 доларів США, яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, без його відома, укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої узгоджено новий графік погашення кредиту та змінено черговість погашення заборгованості, у зв'язку з чим відбулося збільшення обсяг) відповідальності поручителя перед банком.

У зв'язку із викладеним, ОСОБА_3 просив суд визнати припиненим договір поруки від 03 липня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 165/П/06/2008-840, за яким банк надав відповідачу у кредит грошові кошти у розмірі 184362,20 долари США під 14,19 % річних строком до 12 липня 2028 року.

Пунктами 3.3.1-3.3.3 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 3011,55 доларів США, починаючи з 1 серпня 2008 року. Позичальник вносить чергові платежі по кредиту щомісячно до 10 число поточного місяця згідно з графіком погашення.

У забезпечення виконання зобов'язань за основним договором, між Банком і ОСОБА_3 укладено договір поруки від 3 липня 2008 року, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору від 3 липня 2008 року № 165/П/06/2008-840, в тому числі - повернути до 12 липня 2028 року кредит у сумі 184362.20 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,19% річних, сплатити платежі, передбачені кредитним договором, можливі штрафні санкції. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі.

13 квітня 2010 року між позивачем та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору 165/П/06/2008-840 від 3 липня 2008 року, відповідно до якої сторони домовились викласти договір у новій редакції, де погодили поетапну відстрочку сплати частини необхідного платежу у період з травня 2010 року по квітень 2012 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту 3і інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитні договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умов? встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний поверну позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, і встановлені договором.

За ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума та інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках г суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язані забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, які інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належним чином не виконано взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції вважав вимоги необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, розглянувши зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, в той час як ним подавався позов про визнання договору поруки недійсним на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» з огляду на наступне.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, апелянт у прохальній частині позову просив визнати договір поруки від 3 липня 2008 року таким, що припинив свою дію з 10 квітня 2010 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що додатковою угодою до кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником збільшився обсяг його відповідальності як поручителя.

Як на підставу позову, ОСОБА_3 посилався на ст.ст. 553-559 ЦК України, які регулюють правовідносини щодо укладення та припинення договору поруки.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_6 фактично ставив питання про припинення договору поруки, а не визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги, що судом не враховано, що при укладенні договору поруки Банком порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: не надано інформації про умови кредитування, примусово укладено договір страхування життя ОСОБА_4 та страхування іпотеки, вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання умов кредитного договору та комісії не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони стосуються кредитного договору, укладеного 3 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_4, а не договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним (т. 1 а.с. 226-231).

Також, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що укладеним додатковим договором між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» збільшено обсяг відповідальності ОСОБА_3, як поручителя, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даною угодою істотні умови кредиту змінені не були, тобто укладена позичальником додаткова угода до кредитного договору без згоди поручителя не призвела до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді