_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9818/14-ц
Провадження № 2/520/227/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2015 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі справу за позовом Санаторія «Одеський» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщеннями шляхом їх звільнення,

ВСТАНОВИВ:
Санаторій «Одеський» звернувся з вказаним позовом до суду та просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні приміщеннями санаторію «Одеський» у будівлі «Лікувальний корпус, котельня» (інвентарний № 11), що входить до цілісного майнового комплексу санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення цих приміщень відповідачами.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі користуються приміщеннями санаторію «Одеський» без достатніх правових підстав, добровільно звільнити займану площу не бажають, що і стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в задоволені позову просив відмовити з підстав, викладених в запереченнях проти позову.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Указом Президента України № 970/2002 від 31 жовтня 2002р. «Про деякі питання удосконалення використання санаторно-курортних закладів» та розпорядженням Кабінету Міністрів України за № 131-р від 12 березня 2003 р. «Про передачу цілісних майнових комплексів військових санаторіїв» цілісний майновий комплекс Одеського військового санаторію (військової частини НОМЕР_1 ) був переданий зі сфери управління МО України до сфери управління МНС України.

Наказом Міністра МНС України за № 95 від 02 квітня 2003р. на базі цілісного майнового комплексу військового санаторію «Одеський» було створено санаторій МНС «Одеський», що складається з будівель за інвентаризаційними №№1,2,11,14-18, 20-24.

В подальшому, на підставі наказу ДСНС України від 30.05.2013 року за № 365 «Про зміну найменування санаторію МНС України «Одеський» та затвердження його Статуту в новій редакції» санаторій МНС «Одеський» змінив найменування на санаторій «Одеський».

14 квітня 2003 року був складений акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Одеського військового санаторію (в/ч НОМЕР_1 ) до сфери управління МНС.

У вказаному акті зазначено, що у приміщенні будівлі «Лікувальний корпус, котельня» (інвентаризаційний №11) на підставі наказу начальника Одеського гарнізону від 26 квітня 2003р. № 34 дозволено тимчасове розміщення 21 сім`ї військовослужбовців гарнізону. Фактично проживає 30 сімей.

В підпункті «б» пункту 3 вказаного акту зазначено, що питання виселення сімей, що тимчасово проживають на законних підставах у приміщеннях лікувального корпусу санаторія «Одеській» Міністерство Оборони України буде вирішувати шляхом надання житла в порядку чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2003 року військова частина «А-1925» уклала з ОСОБА_1 договір оренди приміщення для проживання та надання комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 військового містечка № НОМЕР_2 , загальною площею 81,35 кв.м, 3-й поверх. За положеннями п. 2 договору приміщення, що орендується, надається орендарю для проживання разом з членами його сім`ї. Відповідно до пункту 4 зазначеного договору строк оренди складає термін до отримання орендарем муніципального житла у місті Одесі згідно з діючим законодавством, строк оренди може бути скорочений лише за згодою сторін. Реорганізація Орендодавця не є підставою для припинення дії Договору або зміни умов Договору з боку орендодавця.

Згідно списку військовослужбовців та службовців ЗС України, які тимчасово мешкають в будівлі «Лікувальний корпус» інв. № 11, за підписом Начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковника Осадченко О.В. у вказаній будівлі тимчасово мешкають 26 сімей, в тому числі сім`я ОСОБА_1 складом сім`ї - 5 осіб, на підставі дозволу начальника гарнізону.

Відповідно до виписки із акту обстеження будівлі № 11 «Лікувальний корпус, котельня» від 18.06.2014 № 154 відповідачі по справі займають дві кімнати за номером 3/9 загальною площею 80 м2 у приміщенні санаторію «Одеський».

Від так, як з`ясовано під час судового розгляду, до 2003 року будівлі за інв. № 1, 2, 11, 14-24 розташовувались на території військового містечка, яке входило до складу цілісного майнового комплексу, належного Одеському військовому санаторію (військова частина НОМЕР_1 ).

У зв`язку з чим право розпорядження будівлями і спорудами на території військового містечка належало командиру містечка або начальнику гарнізону і хоч приміщення лікувального корпусу санаторію не відносилось до житлового фонду МО України, як не відноситься у теперішній час до житлового фонду ДСНС, виселення відповідачів з цього приміщення без надання іншого житлового приміщення не відповідатиме вимогам діючого житлового законодавства та порушить конституційне право останніх на житло.

При цьому суд приходить до висновку, що відповідачі правомірно проживають у спірному приміщенні, доказами чого є чинний договір оренди приміщення для проживання та надання комунальних послуг від 15.01.2003, список військовослужбовців та службовців ЗС України, які тимчасово мешкають в будівлі «Лікувальний корпус» інв. № 11, сплата орендарем ОСОБА_1 комунальних послуг, що, до речі, позивачем і не заперечувалось, а також факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 27.12.2002 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час на квартирному обліку сім`я ОСОБА_1 перебуває з 2000р. до сьогодні, іншого житла у м. Одесі відповідачі не мають.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч. 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не відповідають вимогам законодавства та є такими, що направлені на порушення конституційного права відповідачів на житло.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 319 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволені позову Санаторія «Одеський» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщеннями шляхом їх звільнення - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.