АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8833/15 Справа № 202/1563/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач вказував на те, що 16 червня 2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір № ZPE0RX00900018, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 483,80 грн. з кінцевим терміном повернення 15 червня 2007 року зі сплатою 24,00% на рік за користування кредитом.

Зобов'язання позичальника за цим договором у розмірі 10 000 грн. забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 укладеного 20 жовтня 2010 року з ПАТ «Акцент-Банк».

Посилаючись на порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість станом на 22 листопада 2013 року у розмірі 73 528,51 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2 305,11 грн., по процентам - 22 741,09 грн., по комісії - 335,29 грн., пені - 44 169,47 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 3477,55 грн., позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку 10 000 грн. та з ОСОБА_2 63 528,51 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, за вказаною у справі адресою не проживає, що підтверджується довідками про причини повернення поштового відправлення (а.с.90, 97 об.).

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 16 червня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №ZPE0RX00900018, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі

2 483,80 грн. з кінцевим терміном повернення 15 червня 2007 року зі сплатою 24,00% на рік за користування кредитом.

Зобов'язання позичальника за цим договором у розмірі 10 000 грн. забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 укладеного 20 жовтня 2010 року з ПАТ «Акцент-Банк».

Взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту відповідач виконував неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 22 листопада 2013 року у розмірі 73 528,51 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2 305,11 грн., по процентам - 22 741,09 грн., по комісії - 335,29 грн., пені - 44 169,47 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 3477,55 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що строк дії кредитного договору закінчився 15 червня 2007 року, тобто на момент пред'явлення даного позову 04 лютого 2014 року позовна давність сплинула.

Однак з таким висновком погодитись не можна за огляду на наступне.

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Зі справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 заяви до суду про застосування позовної давності не подавав, а тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Виходячи з того, що право банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача ОСОБА_2 є доведеним, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 2 305,11 грн., по процентам - 22 741,09 грн., по комісії - 335,29 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 3477,55 грн.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Вирішуючи питання про стягнення пені, колегія суддів з урахуванням положень ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав вважає, що нарахована позивачем пеня у розмірі 44 169,47 грн. значно перевищує розмір боргового зобов'язання.

Крім того, банк своїми діями сприяв збільшенню розміру пені, оскільки з вересня 2006 року (дата останнього погашення заборгованості за кредитним договором) не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 10 000 грн.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

Стосовно вимог банку щодо стягнення суми з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно стягнення суми з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ПАТ «Акцент-Банк» підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки закрити.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредиту у розмірі 2 305,11 грн., по процентам - 22 741,09 грн., по комісії - 335,29 грн., пені - 10 000 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 3 477,55 грн., а всього 39 359,04 грн. і судові витрати у розмірі 826,54 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Тамакулова В.О.

Козлов С.П.