Справа №646/2783/15-ц
Провадження № 2/646/879/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.15 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.,

за участю секретаря Жорнік Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ІБРАГІМОВОЇ Махпурат до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи АК «Харківобленерго», ков. "Кантареллі лімітед", про усунення перешкод у користування нежитловими приміщеннями та зобовязвння вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 Махпурат звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи АК «Харківобленерго», ков. "Кантареллі лімітед", в якому просила усунути перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями першого поверху № 13,13а,13б,13в,14,14а,15,15а,16,16а,16б,17,18,19,20,21,21а,22,22а,24,24а,25,26,27,28,29,30,31,32,33,34,35,35а в будівлі літ. А-10 загальною площею 451,9 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Червоношкільна Набережна,16, шляхом зобовязання ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі ХГРУ звернутися до АК «Харківобленерго» з заявою про розірвання договору про постачання електричної енергії № 4-7913С від 16.04.2004 року.

В обгрутування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником вищезазначених нежитлових приміщень, право власності на які набула 23.12.2014 року на підставі договору купівлі продажу. У звязку зі зміною власника обєкту, вона як новий власник звернувся до АК «Харківобленерго» з заявою про укладення договору про постачання електричної енергії за адресою: м. Харків, Червоношкільна Набережна,16, однак їй було відмовлено в укладанні договору через наявність договору про постачання електричної енергії № 4-7913С від 16.04.2004 року, укладеного між АК «Харківобленерго» та ПАТ КБ «ПриватБанк», який був власником обєкту на час укладання цього договору. 04.02.2015 року вона звернулась з листом до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням розірвати договір з АК «Харківобленерго» № 4-7913С від 16.04.2004 року, але до цього часу відповіді не отримала, у звязку з чим просила усунути перешкоди у користуванні належним їй нерухомим майном.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимогу підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТКБ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважав себе неналежним відповідачем.

Представник третьої особи - АК «Харківобленерго» заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволення у звязку з його необґрунтованістю.

Представник третьої особи ков. «Кантареллі лімітед» заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 Махпурат є власником нежитлових приміщень першого поверху № 13,13а,13б,13в,14,14а,15,15а,16,16а,16б,17,18,19,20,21,21а,22,22а,24,24а,25,26,27,28,29,30,31,32,33,34,35,35а в будівлі літ. А-10 загальною площею 451,9 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Червоношкільна Набережна,16, на підставі договору купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченого 23.12.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, р. № 2258. (а.с. 5-8)

З пояснень представника позивача вбачається, що ОСОБА_1 як новий власник вищезазначених нежитлових приміщень звернулась до АК «Харківобленерго» з заявою про укладення договору про постачання електричної енергії за адресою: м. Харків, Червоношкільна Набережна,16, однак їй було відмовлено в укладенні договору через наявність іншого договору про постачання електричної енергії № 4-7913С від 16.04.2004 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та АК «Харківобленерго».

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач та її представник не надав жодного належного доказу в підтвердження зазначених обставин по справі, у звязку з чим суд приходить до висновку, що АК «Харківобленерго» не відмовляло позивачу в укладенні договору про постачання електричної енергії, письмову відмову у вчиненні зазначеної дії позивач не надав, у звязку з чим в даній цивільній справі відсутній предмет спору.

В силу дії ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Крім того, як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», проте останній не є субєктом, який регулює відносини в сфері споживання електричної енергії.

За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

Згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, в редакції чинній на час вирішення даного спору, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Позивачем та представником позивача не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на належного відповідача АК «Харківобленерго».

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред'явити позов до належного відповідача.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем , позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем або представником позивача в судовому засіданні не заявлялись, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 99, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ІБРАГІМОВОЇ Махпурат до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи АК «Харківобленерго», ков. "Кантареллі лімітед", про усунення перешкод у користування нежитловими приміщеннями та зобовязвння вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Відповідно до ст.294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Нікуліна