Справа № 291/256/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого - судді Нейла В. М.

при секретарі - Герасимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Ружині об'єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди

встановив:

03.03.2015 р. ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, в якому зазначила, що на протязі 2014-2015 років, зокрема, 30.11.2014 року, 24.02.2015 року відповідачка в громадському місці, а саме на вулиці с.Жовтневе Ружинського району Житомирської області висловлювалася на адресу матері позивачки ОСОБА_4, що остання є хвойдою, засцянкою, сукою. Зазначеними діями ОСОБА_3 принизила честь та гідність ОСОБА_4, а також завдала моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, безсонні та нервовому зриві. На підставі викладеного, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 просила суд, ухвалити рішення, яким визнати вищезазначені відомості, розповсюдженні про неї ОСОБА_3, такими, що порочать її честь та гідність; зобов'язати спростувати дані відомості, в присутності свідків, які чули ці образи, публічно вибачитися, а також стягнути з відповідачки на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

31.03.2015 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, в якому зазначила, що на протязі тривалого часу, а саме з 2014 року розповсюджують відносно ОСОБА_3 неправдиву інформацію, ображають її нецензурною та брутальною лайкою. Зазначеними діями ОСОБА_2 і ОСОБА_4 принизила честь та гідність ОСОБА_3. На підставі викладено-го ОСОБА_3 просила суд, ухвалити рішення, яким визнати вищезазначені відомості, розповсюдженні про неї ОСОБА_2 і ОСОБА_4, такими, що порочать її честь та гідність; зобов'язати спростувати дані відомості, в присутності свідків, які чули ці образи, публічно вибачитися, а також стягнути з відповідачів на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити з наведених нею вище підстав у повному обсязі та не визнала позовні вимоги ОСОБА_3 до неї та ОСОБА_4, пояснивши , що ні вона ні ОСОБА_4 не ображали ОСОБА_6.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити з наведених нею вище підстав у повному обсязі та не визнала позовні вимоги ОСОБА_2, пояснивши, що вона не ображала ОСОБА_4.і ОСОБА_2.

Заслухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України).

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не за-бороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Згідно зі ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу.

Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а та-кож те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зок-рема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загаль-них правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи).

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок яких на протязі 2014-2015 років, зокрема, 30.11.2014 року, 24.02,2015 року, ОСОБА_3 прилюдно висловлювалася в адресу ОСОБА_4, називаючи її при цьому хвойдою, засцянкою, сукою, повією, в тому числі і нецензурною лайкою, чим принизила її честь та гідність, що підтверджені в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_3 за ст.173 КУпАП № 291/1787/14.

Таким чином, суд вважає, що позивачем ОСОБА_2 надані належні докази, якими підтверджено, що на протязі 2014-2015 років, зокрема 30.11.2014 року, 24.02.2015 року відповідачка ОСОБА_3 у присутності сторонніх осіб принизила честь і гідність ОСОБА_4.

Твердження відповідачки (позивачки) ОСОБА_3 про те, що позивачі (відповідачі) ОСОБА_14 і ОСОБА_4 ображали ОСОБА_3, не знайшли свого підтвердження в судо-вому засіданні, як того вимагають положення ст.ст.57-60 ЦПК України.

Суд критично розцінює показання свідків, викликаних за клопотанням ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 оскільки показання вказаних свідків мають загальний характер.

Так, свідки ОСОБА_1, ОСОБА_20 не були очевидцями подій, а тільки ствердили, що ОСОБА_4 провокує ОСОБА_21 на сварки, вони сваряться постійно.

Свідок ОСОБА_17 є рідною сестрою ОСОБА_3, також не була безпосереднім учас-ником подій.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 у судовому засіданні підтвердили, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 були сварки, зокрема і у лютому місяці 2015 року, в ході яких ОСОБА_4 висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала спалити автомобіль, належний ОСОБА_3.

Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репу-тацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

З пояснень ОСОБА_2 наданих суду, вбачається, що обґрунтовуючи свій позов в інтересах ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка (вона ж відповідачка) посилалася саме на приниження честі та гідності ОСОБА_4, вказуючи, що відповідачка її образила та прилюдно принизила, висловлюючись на її адресу брудними, непристойними, нецензурними словами, на які вона, не заслуговує.

З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не-майнової) шкоди (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, ви-важеності та справедливості, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшко-дування моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 порушенням її немайнового права з боку ОСОБА_3 є 1000 грн..

До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Суд приходить до висновку, що визнання образливих та принизливих висловлювань на адресу ОСОБА_4, що мали місце на протязі 2014-2015 років, зокрема 30.11.2014 року, 24.02.2015 року, такими, що принижують її честь і гідність, а також відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 та про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за безпідставністю.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 23, 276,277, 280,297, 299, 1167 ЦК України, ст. ст.88, 209, 212,213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі і гід-ності, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати поширені ОСОБА_3 на протязі 2014-2015 років, зокрема, 30.11.2014 року, 24.02,2015 року в с.Жовтневе Ружинського району Житомирської області відомості про ОСОБА_4, а саме: «що ОСОБА_4 є хвойдою, засцянкою, сукою, повією» такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_3 спростувати поширену інформацію про те, що нею було сказано в адресу ОСОБА_4 на протязі 2014-2015 років року, а саме: «що ОСОБА_4 є хвойдою, засцянкою, сукою, повією», як таку, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи ОСОБА_4, ганьбить її честь, гідність у спосіб, у який вона була поширена.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Нейло.