Справа № 2/359/1828/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Саган В.М.

при секретарі: Репа А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бориспіль справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що після смерті баби позивача ОСОБА_3 Дем»янівни, яка померла 27 грудня 2003 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 66 по вул.. Стасюка в с.В.Стариця Бориспільського району Київської області. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, однак з тієї причини, що, за життя, не здійснила державну реєстрацію житлового будинку, позивач не може успадкувати його в нотаріальному порядку. А тому просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби.

Представник позивача в судовому засіданні присутнім не був, однак надав суду заяву, якою підтримує позов, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі.

Відповідач, Сеньківська сільська рада, в судове засідання свого представника не направив, але направили суду листа, в якому просили розглядати справу без представника сільської ради, заперечень щодо задоволення позову не мають, просять його задовольнити.

Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2003 року померла баба ОСОБА_3 Дем»янівна, про що свідчить Свідоцтво про смерть. ( а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку домоволодіння, що складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: вул. Стасюка, 66 в с. Велика Стариця, Бориспільського району Київської області.

За життя, 17 квітня 1992 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй на день смерті буде належати і на що вона матиме право за законом, заповідала ОСОБА_4. ( а.с. 7).

21 липня 2001 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження. ( а.с. 21 на звороті).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб( спадкоємців).

Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняла шляхом звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 910 за 2006 рік та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем майна за Заповітом та у відповідності до ст.. 1223 ЦК України має право на спадкування. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування в суді не встановлено.

Однак, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, нотаріусом видане не було, оскільки не здійснено його державну реєстрацію.

Відповідно до довідки № 309, виданої 08.06.2014 р. Сеньківською сільською радою, житловий будинок по вул.. Стасюка,66 в с.В.Стариця Бориспільського району Київської області побудований в 1974 році, та належав померлій ОСОБА_3 Дем»янівні, згідно записів внесених до по господарської книги за № 662.( а.с. 11).

Технічний паспорт на спадкове домоволодіння, виданий на ім.»я ОСОБА_3, був виготовлений Бюро технічної інвентаризації, лише 14.11.2007 року, тобто після смерті спадкодавця.

Вказаний будинок перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_3 Однак за життя спадкодавець не отримав відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та не здійснила його державну реєстрацію, що стало перешкодою для позивача при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. А тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 5 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1216,1217, 1218, 1223, ст. 1268 Цивільного кодексу України, ст..ст.3,4,19 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 60 - 62, ч.1 ст. 174, ст. 212-215 ст. ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Велика Стариця, вул.. Стасюка, 66, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 Дем»янівни, померлої 27 грудня 2003 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Саган