АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2877/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівКарпенко О. В. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів , -

в с т а н о в и л а :

28 вересня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 11 жовтня 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_8

В шлюбі у сторін народилися діти: син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_8 не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_8 аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку), при цьому по досягненню повноліття сином, продовжити стягнення аліментів на дочку у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача до повноліття дочки.

Ухвалою судді Маньківського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів .

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів до вирішення в порядку цивільного судочинства справи № 701/1021/15-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, в якій також позивачем ставиться вимога щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, оскільки позовні вимоги пов'язані між собою і від їх вирішення залежатиме, яке рішення ухвалювати щодо стягнення аліментів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а також з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, в зв'язку з чим, просить скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - апелянта, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що в зв'язку з розглядом іншої цивільної справи № 710/1021/15-ц за позовом про розірвання шлюбу немає можливості розглянути дану справу про стягнення аліментів до вирішення в порядку цивільного судочинства справи про розірвання шлюбу, в якій однією із вимог зазначено визначення місця проживання дітей, оскільки на даний час не вирішено питання про визначення місця проживання малолітніх дітей, а вимоги про стягнення аліментів пов'язані з вирішенням питання з ким із батьків проживатимуть неповнолітні діти.

Суд першої інстанції послався на вимоги ст. 201 ЦПК України, якою визначено, що зупинення провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України є не правом, а обов'язком суду, в зв'язку з чим суд вважав за необхідне зупинити провадження у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи 28 вересня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Маньківського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до розгляду.

28 жовтня 2015 року представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі, посилаючись на те, що в провадженні Маньківського районного суду Черкаської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, в якій ставиться питання про визначення місця проживання дітей.

Судом першої інстанції задоволено клопотання та зупинено провадження у даній справі про стягнення аліментів до вирішення справи про розірвання шлюбу.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки даний висновок не відповідає вимогам закону, є помилковим, так як відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі про стягнення аліментів.

Статтею 201 ЦПК України визначений обов'язок суду зупинити провадження у справі.

Зокрема, п. 4 ч. 1 даної статті передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 201 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість вирішення позовних вимог щодо стягнення аліментів до ухвалення рішення по справі про розірвання шлюбу, де позивач просить визначити і місце проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу.

Судом першої інстанції 28 жовтня 2015 року задоволено клопотання про надання сторонам строку для примирення терміном на два місяця та постановлено ухвалу з даного питання від 28 жовтня 2015 року , провадження у справі зупинено до закінчення строку примирення.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 та 2 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Із позовної заяви ОСОБА_6 вбачається, що відповідач ОСОБА_8 не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, в зв'язку із чим вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів 25 вересня 2015 року.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналізуючи вищевказану норму закону, можливо зробити висновок, що зупинення провадження по справі допускається у тому разі, коли постановлення рішення можливо після підтвердження певних фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи після вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, зупинивши провадження по справі про стягнення аліментів до вирішенні іншої справи про розірвання шлюбу, в якій також позивачем ставиться питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки, надавши сторонам строк для примирення на два місяці, зупинив провадження у справі про розірвання шлюбу, чим порушено права неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від обох батьків, які зобов'язані їх утримувати до повноліття.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, має право звернутись той з батьків, з яким постійно проживають діти і перебувають на його утриманні, що повинні довести сторони в суді.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню

обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках встановлених цим Кодексом.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог процесуального законодавства, не прийняв міри для роз'яснення сторонам їх прав та наслідків не вчинення певних процесуальних дій, а саме звернення із зустрічним позовом щодо визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким проживатимуть діти. Суд, зупинивши провадження у справі, не врахував, що порушуються скорочені строки розгляду справ щодо стягнення аліментів протягом місяця, згідно до вимог ч. 1 ст. 157 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не вірно оцінив обставини справи, не врахував вимоги закону, тому прийшов до помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, дійшов хибного висновку про те, що немає можливості розглянути справу про стягнення аліментів в зв'язку з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу до її вирішення, оскільки не вирішено питання про визначення місця проживання малолітніх дітей, що є однією із вимог позову, так як розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу та зупинення провадження у справі про стягнення аліментів порушує права неповнолітніх дітей сторін у їх утриманні батьками, відповідно до вимог Сімейного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі, а матеріали справи підлягають направленню для продовження розгляду до Маньківського районного суду Черкаської області, так як судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч.1 ст.311, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів - скасувати, а справу направити до Маньківського районного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий :

Судді :