Справа № 161/1389/15-ц
Провадження № 2/161/1182/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
при секретарі Соколовій К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 26 березня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідачем було отримано від нього позику в розмірі 2 000,00 доларів США. Згідно умов договору, позика надавалась до 01 липня 2011 року, тобто на 97 днів під 5% місячних. Станом на день звернення позивача до суду сума позики та проценти не повернуті. Просить суд стягнути 7 176,93 доларів США, що еквівалентно 114 472,04 гривень, з яких: сума позики - 2 000,00 доларів США, 5% місячних - 4 459,70 доларів США, 3% річних від простроченої суми - 211,23 доларів США, інфляційні втрати - 506 доларів США.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить стягнути з відповідача 3 029,57 доларів США, з яких: сума позики - 2 000,00 доларів США, 5% місячних - 312,34 доларів США, 3% річних від простроченої суми - 211,23 доларів США, інфляційні втрати - 506 доларів США. Позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом при розгляді справи встановлено, що 26 березня 2011 року ОСОБА_2 взяв в борг грошові кошти в сумі 2 000 доларів США у ОСОБА_1, під 5% в місяць. Позику зобов'язався повернути до 01 липня 2011 року. На підтвердження факту передачі грошових коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2, останній склав письмову розписку (а.с. 5).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів не виконав. В результаті чого в нього, згідно розрахунку представника позивача, мається заборгованість перед ОСОБА_1 на суму 3 029,57 доларів США, з яких: сума позики - 2 000,00 доларів США, 5% місячних - 312,34 доларів США, 3% річних від простроченої суми - 211,23 доларів США, інфляційні втрати - 506 доларів США. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача виниклої заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить 243,60 - 3 654 гривень.
Також судом встановлено, що станом на день розгляду справи, 3 029,57 доларів США, відповідно до офіційного курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 68 292,57 гривень.
А тому до сплати відповідачем підлягає судовий збір в сумі 682,93 гривень, що становить 1% від ціни позову відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Судом при розгляді заяви встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено 1 144,72 гривень судових витрат, що підтверджується квитанцією № 143 від 30 січня 2015 року.
Також встановлено, що представником позивача було зменшено розмір позовних вимог з 114 472,04 гривень до 68 292,57 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про повернення надміру сплаченої суми судових витрат в розмірі - 461,79 гривень.
Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ОСОБА_2 належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів не виконав. В результаті чого в нього, згідно розрахунку представника позивача, мається заборгованість перед ОСОБА_1 на суму 3 029,57 доларів США, з яких: сума позики - 2 000,00 доларів США, 5% місячних - 312,34 доларів США, 3% річних від простроченої суми - 211,23 доларів США, інфляційні втрати - 506 доларів США. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення на користь позивача виниклої заборгованості та судового збору.
Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 3 029,57 доларів США, з яких: сума позики - 2 000,00 доларів США, 5% місячних - 312,34 доларів США, 3% річних від простроченої суми - 211,23 доларів США, інфляційні втрати - 506 доларів США, згідно письмової розписки від 26 березня 2011 року.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 682,93 гривень.
Зобов'язати фінансовий орган Головне управління Державного казначейства України у Волинській області повернути ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені квитанцією № 143 від 30 січня 2015 року судові витрати по сплаті судового збору в сумі 461,79 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В. Ковтуненко