Номер провадження: 22-ц/785/5139/15
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

за участю: представника прокуратури Одеської області - Галактионової О.А., представника позивача, ПАТ «Держаний ощадний банк України», Задельської Я.В., та відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2014 року за позовом Білгород-Дністровського міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

15 липня 2009 року Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 24 квітня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Держаний ощадний банк України» в особі Білгород-Дністровського відділення №6707 ВАТ «Ощадбанк» (далі - Банком) та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 113, за яким позичальнику було передано грошові кошти в розмірі 100000 грн. на строк до 24 квітня 2009 року із сплатою 20 відсотків річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку. Одночасно в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Банком та позичальником, відповідачем ОСОБА_5, був укладений договір застави №66, за яким позичальник передав в заставу Банку обладнання для переробки молока в комплекті. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі та надав кредит готівкою в сумі 100000 грн. У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобов'язання за кредитним договором, тому виникла заборгованість в розмірі 158 372,98 грн., з яких за кредитом -

93050 грн., за відсотками - 20156,44 грн., пеня за простроченими відсотками - 2724,38 грн., пеня за простроченим кредитом - 42442,16 грн.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 526, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, прокурор просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь Банку 158372,98 грн. та судові витрати (а.с. 2-5).

Справа розглянута за відсутністю відповідача ОСОБА_5

Заочним рішенням суду першої інстанції, з урахуванням ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2015 року про виправлення описки у судовому рішенні, позов прокурора в інтересах держави особі Банку задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 158372,98 грн. та судові витрати у дохід держави в сумі 1580,37 грн. (а.с. 110-112, 122).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2015 року заява відповідача ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишена без задоволення (а.с. 133-135).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права (а.с. 137-138).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5, пояснення на апеляцію представника прокуратури Одеської області - Галактионової О.А., представника позивача, ПАТ «Держаний ощадний банк України», Задельської Я.В., та відповідача ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, оскільки заочне рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2004 року між Банком та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 113, за яким позичальнику було передано грошові кошти в розмірі 100000 грн. на строк до 24 квітня 2009 року із сплатою 20 відсотків річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку (а.с. 13-18).

Одночасно в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Банком та позичальником, відповідачем ОСОБА_5, був укладений договір застави №66, за яким позичальник передав в заставу Банку обладнання для переробки молока в комплекті. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі та надав кредит готівкою в сумі 100000 грн.

У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобов'язання за кредитним договором, 14 червня 2005 року, 23 січня 2006 року, 03 березня 2006 року, 01 травня 2006 року Банк звертався з Вимогами про погашення простроченої заборгованості (а.с. 19-22). Тому виникла заборгованість в розмірі 158372,98 грн., з яких за кредитом - 93050 грн., за відсотками - 20156,44 грн., пеня за простроченими відсотками - 2724,38 грн., пеня за простроченим кредитом - 42442,16 грн., що підтверджується розрахунком Банку (а.с. 6).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позичальник, відповідач ОСОБА_5 не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором застави в сумі, строки та на умовах, що передбачені вказаними договорами. Тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 158372,98 грн.

Посилання відповідача ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що заочне рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки ухвалюючи рішення суду в заочному порядку, суд першої інстанції не врахував, що неявка його представника ОСОБА_7 в судове засідання 11 червня 2014 року була першою без повідомлення суду поважності причин, тому розгляд справи повинен був відкладений, не приймаються до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 з'явився в судове засідання на 26 березня 2014 року, на якому було відновлено провадження у справі та справа призначена до розгляду на 10 квітня 2014 року (а.с. 86-87, 88-90), 09 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_5 надав довіреність, якою уповноважив представляти його інтереси в суді ОСОБА_7 (а.с. 92).

10 квітня 2014 року в судове засідання з'явився представник відповідача - ОСОБА_7, представник Банку не з'явився (а.с. 93-94), суд відклав розгляд справи на 15 травня 2014 року, представник відповідача був сповіщений про розгляд справи належним чином (а.с. 95).

15 травня 2015 року представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення справи у зв'язку з виїздом за межі міста (а.с. 98,99). Суд відклав розгляд справи на 11 червня 2014 року, представник відповідача сповіщений про розгляд справи належним чином (а.с. 100). В судове засідання на 11 червня 2014 року повторно не з'явились ні відповідач ОСОБА_5, ні його представник ОСОБА_7 (а.с. 104-105).

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив заочне рішення у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України, тому немає підстав вважати, що судом порушені права відповідача на участь в судовому засіданні.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення до неправильного вирішення справи.

У пункті 19 постанови №12 Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року зазначено, що за наявності підстав, передбачених статтею 309 ЦПК, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення або змінює його й не має права передавати із цих підстав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначеними підставами є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Тому порушення норм процесуального права, а саме, ст. ст. 74-76 ЦПК України, не можуть служити підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи наведені, в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_5, про те, що рішення суду не відповідає вимогам закону, оскільки судом не було з'ясовано на якій стадії знаходиться кримінальне провадження, чи було проведено почеркознавчу експертизу та інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, не приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач ОСОБА_5 повинен був довести в судовому засіданні ті обставини, на які посилався як на заперечення проти позову, а саме, відомості про те, на якій стадії знаходиться кримінальне провадження, чи було проведено почеркознавчу експертизу та інші відомості щодо кримінального провадження, або звернутись до суду першої інстанції з клопотанням про витребування вказаних доказів чи виконання інших процесуальних дій на захист його прав.

Однак відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 ухилялись від явки в суд першої інстанції та не скористались своїми процесуальними правами та не виконали свої обов'язки, передбачені ст. ст. 10, 27, 31, 60 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідачем ОСОБА_5 не надано жодного доказу у підтвердження цих заперечень, до апеляційної скарги відповідачем також не надано ніяких доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та правильно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційні скарги не містять.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік