Справа № 534/46/15-ц
Провадження 2/534/178/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовані посиланням на ухилення відповідача від обов'язку щодо утримання дитини.

В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав з підстав, наведених в письмовому запереченні проти позову (а.с. 18). Заперечив факт ухилення від обов'язку щодо утримання дитини. Позов вважає таким, що має на меті маніпулювання ситуацією, яка склалася між ним та позивачем в зв'язку із вирішенням питання щодо його участі у вихованні дитини. В задоволенні позову просить відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши представлені ними на обргунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд встановив наступне:

Протягом певного періоду часу сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 3), запис про батька до свідоцтва про народження якої був вненсений у відповідності до положень ч.1 ст.126 СК України. З припиненням подружніх відносин між батьками, дитина залишилась проживати з матір'ю.

Обов'язок батьків утримувати дитину передбачений ст. 180 СК України, а способи виконання такого обов'язку визначені ст.181 СК України, згідно з якою за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і/або натуральній формі.

Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, до 14 грудня 2014 року утримання дитини ОСОБА_2 здійснювалось за домовленістю з матір'ю дитини, зокрема шляхом придбання продуктів харчування, ліків, одягу, оплати дитсадка та лікування дитини за необхідністю (а.с. 20-36).

Як пояснив суду відповідач, після 14 грудня 2014 року мати дитини відмовляється іти на будь-який контакт, а грошові перекази готівкових коштів, які він направляє на її адресу (а.с. 43) повертаються в зв'язку із закінченням терміну чинності, що в свою чергу обґрунтовується позивачем відсутністю відповідних поштових повідомлень, які би надходили останнім часом на її адресу, неможливістю будь-якого спілкування з відповідачем через його зневажливе відношення до неї та придбанням ним речей для дитини, яких вона фактично не потребує, тобто за відсутності узгодженості з нею, як з матір'ю.

На думку суду підстава для виниклого конфлікту є очевидною. Характер стосунків, що склався між сторонами після розлучення має досить конфліктне забарвлення, більш того, малолітня дитина вочевидь стає заручником відносин сторін, оскільки питання участі батьків в її вихованні на разі розглядається судом та породило не одну заяву, як до органу опіки та піклування, так і до суду (а.с. 44). Водночас, представлені відповідачем докази, зокрема і ті, що підтверджують факт надання ним добровільної допомоги на утримання дитини до 14 грудня 2014 року, та намагання таку допомогу надати після 14 грудня 2014 року (а.с. 43) дають суду підставу дійти висновку про те, що відповідач фактично виконує покладений на нього обов'язок щодо утримання дитини, але без домовленості з позивачем, в т.ч. щодо першочергових витрат на дитину. Більш того, внаслідок виниклого між сторонами конфлікту, дитина останні п'ять місяців позбавлена права на тримання аліментів.

Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, з огляду на завдання цивільного судочинства, суд, виходячи насамперед із інтересів дитини, приймаючи до уваги положення ст.155 СК України, відповідно до якої здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, суд, за наявності виниклого між сторонами спору, і як наслідок, підстав, що зумовлені виключно інтересами цієї дитини, вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 в частині розміру стягуваних аліментів, але з підстави відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов'язку утримувати дитину.

Розмір аліментів визначений судом з врахуванням положень ст.182 СК України, всіх обставин справи, зокрема матеріального становища відповідача - в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, що цілком відповідатиме інтересам дитини, і буде достатнім для задоволення її розумних потреб.

Судові витрати покладені судом на сторону відповідача у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180 - 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис Т.В. Окунь

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь