Категорія: 27 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів Русинчука М.М., Мудренко Л.І.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу спадкодавця, за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого покликалася на те, що між нею та ОСОБА_6 був укладений договір позики, згідно умов якого у позику ОСОБА_6 було надано 43 000 євро, яка мала намір за зазначені кошти придбати квартиру за адресою: вул. Крилова 7/2, м. Луцьк із зобовязанням повернути кошти до 31 грудня 2013 року. 08 жовтня 2013 року ОСОБА_7 отримав зазначені кошти від ОСОБА_4, а 14 жовтня 2012 року передав їх ОСОБА_6 в присутності свідка ОСОБА_8 Так, як ОСОБА_6 померла 06 червня 2013 року, і єдиними спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса із письмовими заявами про прийняття спадщини, то саме на відповідачів покладається обовязок по поверненню зазначених коштів, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідачів в рівних частинах 43 000 євро, відповідно до офіційного курсу долара США на день розгляду справи, відшкодувати понесені судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 16 грудня 2014 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти за договором позики по 421 866 грн. 03 коп. та по 1827 грн. судового збору з кожного, але не більше вартості майна, одержаного у спадщину.

Не погодившись з вищезгаданим рішенням суду відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просили його скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач та представник відповідача апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримали, тоді як представник позивача просив її відхилити, з огляду на безпідставність наведених у ній доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Договору позики від 08 жовтня 2012 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 43 000 євро, а 14 жовтня 2012 року передав їх в позику ОСОБА_6 в присутності свідка ОСОБА_8 із строком повернення боргу до 31 грудня 2013 року (а.с. 8).

З метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов (правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 02 липня 2014 року № 79цс14 та від 18 вересня 2013 року № 63цс13).

ОСОБА_6 померла 06 червня 2013 року, про що видано свідоцтво про смерть (а.с. 38). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Як вбачається з оглянутої в суді першої інстанції спадкової справи № 09/2013 року, заведеної приватний нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_9 у встановлений законом шестимісячний строк із письмовими заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті останньої звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 60-61).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно із ст.ст. 1216, 1231 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб та також до спадкоємців переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду, яка була завдана спадкодавцем.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_4 звернулась до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як спадкоємців ОСОБА_6 з позовом про стягнення боргу спадкодавця.

Разом із тим, позивач повинна була довести в судовому засіданні, що вона з ОСОБА_6 дійсно досягла згоди з усіх істотних умов договору позики і передала їй обумовлену договором суму грошей.

Проте, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджували, що спадкодавець ОСОБА_6 договір позики не підписувала, коштів у позику не отримувала, у звязку із цим, ухвалою апеляційного суду від 03 березня 2015 року у справі була призначена судова почеркознавча експертиза.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч.2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 244 від 02.05.2015 року, підпис розміщений в графі «Отримала: ОСОБА_6М.» Договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 2012 року та зразки підписів ОСОБА_6 Михайлівни-виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Виявлені в процесі дослідження діагностичні ознаки незвичного виконання утворилися внаслідок виконання даного підпису з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_10 (а.с. 226-232).

Враховуючи, що Договір позики від 08 жовтня 2012 року спадкодавцем ОСОБА_6 не підписаний, тому колегія суддів приходить до висновку, що відсутні законні підстави вважати, що даний договір позики відповідає вимогам закону та є підставою для стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як спадкоємців останньої суми боргу по позиці.

Згаданий висновок не спростовується іншими наявними у справі доказами та не суперечить їм.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 обєктивно не підтверджено обставин вчинення Договору позики, зокрема факту ввезення на територію України через Державний митний кордон суми позики, а також враховуючи висновок експерта про неналежність ОСОБА_6 підпису на Договорі позики, правові підстави для задоволення позову у зазначеному випадку, відсутні.

Суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, розглянув справу з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин у справі, дійшов передчасного висновку про задоволення позову, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд. Змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_11 необхідно стягнути 1827 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, по 913, 50 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2014 року у даній скасувати та ухвалити нове.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу спадкодавця відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_11 судового збору за розгляд справи апеляційним судом по 913 (девятсот тринадцять) грн. 50 коп. кожному.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді