Справа № 345/2863/14-ц
Провадження № 22-ц/779/889/2015
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Соколовського В.М., Мелінишин Г.П.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Войнилівської селищної ради, третя особа Державне підприємство «Калуське лісове господарство» про визнання права власності на квартиру, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Калуське лісове господарство» на рішення Калуського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Войнилівської селищної ради, третя особа ДП «Калуське лісове господарство» про визнання права власності на квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що в період з 01.08.1954 року по 23.10.2006 року ОСОБА_2 працював у ДП «Брошнівський лісокомбінат», яке в 1981 році надало їм у користування квартиру по АДРЕСА_1

ОСОБА_2 вказував, що у березні 1995 року розпочав процедуру приватизації даної квартири та оскільки її площа становила 79,6 м. кв., то на сімю з двох осіб вони могли приватизувати лише 52 м. кв., і відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з його приватизаційного депозитного рахунку ОСОБА_2 було перераховано приватизаційні кошти на балансовий рахунок підприємства за різницю площі в 27,6 м. кв. Проте, у звязку з реорганізацією підприємства у червні 1995 року, вони не змогли отримати свідоцтво про право власності на приватизоване ними житло.

Зазначали, що в процесі реорганізації ВАТ «Брошнівський лісокомбінат» передав частину свого майна правонаступнику ДП «Калуське лісове господарство», зокрема, адміністративну будівлю по АДРЕСА_1 в якій знаходиться дана квартира, однак, вищезазначена квартира підприємству не передавалася, так як, ВАТ «Брошнівський лісокомбінат» у 1995 році почав її приватизацію на ОСОБА_2 Згідно довідки підприємства, на балансі ДП «Калуське лісове господарство» числиться тільки приміщення контори в даному будинку, загальною площею 219 кв.м.

Посилаючись на те, що у звязку з відсутністю приватизаційних документів та інформації про те, куди їх передав після ліквідації ВАТ «Брошнівський лісокомбінат», вони не можуть завершити процедуру приватизації квартири по АДРЕСА_1, а тому просили визнати за ними право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі на дане рішення ДП «Калуське лісове господарство» посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що всупереч всім доводам позивачів про те, що квартира не була передана на баланс підприємства, 24.11.2010 року ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до Калуського міськрайонного суду з вимогою про передачу квартири на баланс Войнилівської селищної ради з балансу ДП «Калуське лісове господарство».

Зазначає, що на даний час, згідно технічного паспорту на виробничий будинок, виданого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» в АДРЕСА_1 знаходиться адміністративна будівля, яка обліковується на балансі ДП «Калуське лісове господарство» загальною площею 421,1 кв.м. і є державною власністю, а згідно п. 5.2 статуту підприємства, майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Також стверджує, що будівля розташована на земельній ділянці, яка відноситься до земель лісового фонду України і за неї підприємство сплачує податок. Тому заборонено отримувати земельну ділянку із зміною її цільового призначення з лісогосподарського на сільськогосподарське.

У звязку з викладеним, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ДП «Калуське лісове господарство» ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з наведених вище мотивів.

ОСОБА_2, його представник ОСОБА_5 та представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Представник Войнилівської селищної ради Рудий В.С. в засіданні апеляційного суду покладається на розсуд суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить право володіння та розпорядження квартирою, оскільки вони приватизували її шляхом повного використання житлових чеків згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Так, звертаючись до суду з позовом до Войнилівської селищної ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ст. 392 ЦК України та ст. ст. 1,3-5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки (надалі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найм (ч.1 ст.2 зазначеного Закону).

Статтею 8 вказаного Закону встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в період з 01.08.1954 року по 23.10.2006 року працював у ДП «Брошнівський лісокомбінат».

Згідно паспорту на проектування будинку лісництва в АДРЕСА_1 від 26 грудня 1972 року вбачається, що архітектурно-планувальним завданням в будинку лісництва було запроектовано 3-х кімнатну квартиру.

Судом встановлено, що у 1981 році підприємство надало для проживання позивачам квартиру по АДРЕСА_1, в якій вони зареєстровані.

В процесі реорганізації, ВАТ «Брошнівський лісокомбінат» частину свого майна передав правонаступнику ДП «Калуське лісове господарство», зокрема, адміністративну будівлю по АДРЕСА_1 в якій знаходиться дана квартира.

З технічного паспорта на вищевказаний будинок, виготовленого 02.12.2011 року Івано-Франківським ОБТІ, вбачається, що площа всієї будівлі становить 421,1 м. кв., площа першого поверху, де знаходиться квартира становить 186,6 м.кв. з них 79,9 м. кв. площа квартири, а 107 м. кв. - нежитлові приміщення контори.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду постачання газу до квартири здійснюється на підставі укладеного договору між ВАТ Івано-Франківськгаз та ОСОБА_2

В той же час, електроенергія постачається від загального лічильника, який встановлено в конторі лісництва.

Результатами перевірки державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, проведеної в ДП «Калуське лісове господарство» встановлено, що контора Войнилівського лісництва обліковується на балансі ДП «Калуське лісове господарство», як нежитлова адміністративна будівля. Згідно технічного паспорта контори Войнилівського лісництва, в даній будівлі наявна житлова квартира №1 площею 79,6 кв.м. За даними бухгалтерського обліку підприємства, житловий фонд в даній будівлі не відображається. З наданих до перевірки документів неможливо дослідити факт передачі квартири №1 (в якій проживає ОСОБА_2.) в будівлі контори Войнилівського лісництва, на баланс ДП «Калуське лісове господарство».

Судом також встановлено, що 31.08.2000 року рішенням Войнилівської селищної ради було прийнято рішення за №56, яким виконком вирішив видати ордер сімї ОСОБА_2 на квартиру в АДРЕСА_1 (знаходиться в будинку Войнилівського лісництва) житловою площею 54 кв.м., загальною площею 84 кв.м.

Підставою для видачі ордеру послужив лист Калуського держлісгоспу від 17.07.2000 року за №124 та копія наказу №32 від 25.12.1995 року про виділення квартири сімї ОСОБА_2.

Зокрема, з наказу №32 Калуського держлісгоспу від 25.12.1995 року вбачається, що у звязку з реорганізацією ВАТ «Брошнівський лісокомбінат» і створення Калуського держлісгоспу було вирішено надати службову квартиру по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 для проживання разом з сімєю.

З відповідей державного архіву Калуської державної адміністрації від 03.08.2011 року та державного архіву Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 19.08.2011 року вбачається, що у протоколах засідань виконавчого комітету Войнилівської селищної Ради народних депутатів за 1981-1992 роки та у протоколах сесії Войнилівської селищної ради за 1993-2000 роки, рішення про реєстрацію квартири (будинку) АДРЕСА_1 як службової немає.

Згідно довідки ДП «Калуське лісове господарство» від 10.06.2015 року вбачається, що земельна ділянка на якій розташована контора Войнилівського лісництва знаходиться в кварталі №42 виділ 1 Войнилівського лісництва на території Войнилівської селищної ради і відноситься до земель лісового фонду України, наданих у постійне користування підприємству.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися на те, що згідно приватизаційного платіжного доручення за №321 від 12.04.1995 року, з приватизаційного депозитного рахунку ОСОБА_2 було перераховано належні йому приватизаційні кошти на балансовий рахунок ВАТ «Брошнівський лісокомбінат». Крім того, житловий чек за адресою: АДРЕСА_1 використаний 29.03.1995 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спірне жиле приміщення відноситься до державного житлового фонду .

Також, вирішуючи спір, суд залишив поза увагою той факт, що після реорганізації ВАТ «Брошнівський лісокомбінат» спірна квартира у комунальну власність Войнилівської селищної ради не передавалася.

Як пояснив в засіданні апеляційного суду представник Войнилівської селищної ради, квартира на балансі селищної ради не перебуває.

Дійшовши висновку, що займана позивачами квартира належить до державного житлового фонду та визнавши за ними право спільної сумісної власності в порядку приватизації, суд першої інстанції також не прийняв до уваги, що суд сам не вирішує питання про право власності на це приміщення, оскільки згідно зі ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється уповноваженими на це органами за письмовою заявою всіх повнолітніх членів сім'ї наймача, до яких суд не належить.

Крім того, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, рішенням Калуського міськрайонного суду від 26.10.2012 року було визнано недійсним договір найму вищевказаного житла, який було укладено між ОСОБА_2 та Калуським держлісгоспом і зазначеним рішенням було встановлено, що вселення та подальше проживання позивачів у квартирі є таким, що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб, в тому числі і ДП «Калуське лісове господарство».

Разом з тим, законність вселення та проживання позивачів в квартирі ДП «Калуське лісове господарство» не оспорюється, а спір виник щодо набуття права власності на квартиру, яка знаходиться в приміщенні нежитлової адміністративної будівлі, яка перебуває на балансі ДП Калуське лісове господарство.

А тому, висновок суду першої інстанції про законність набуття позивачами права власності в порядку приватизації державного житлового фонду є невірним.

У звязку з цим, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Калуське лісове господарство» задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Войнилівської селищної ради, третя особа Державне підприємство «Калуське лісове господарство» про визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: В.М. Соколовський

Г.П. Мелінишин