АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/6407/14-ц Головуючий суддя І інстанції Овсянніков В.С.
Провадження № 22-ц/790/8626/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Звільнення майна з-під арешту (виключення майна з опису)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Ковган С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «УкрСиббанк» Лукашенка Олександра Вікторовича на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позову вказав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2012 року за ним визнано право власності на автомобіль «LEXUS LX 570», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, проте при зверненні до УДАІ ГУМВС України в Харківській області з наміром його перереєструвати йому було відмовлено з підстав наявності обтяжень на вказаний автомобіль, а саме: постанови про арешт майна боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 23 червня 2014 року.

Позивач просив звільнити з-під арешту належний йому автомобіль «LEXUS LX 570», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 позов задоволено. Звільнено автомобіль «LEXUS LX 570», шасі НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 на праві власності, з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. від 23 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «УкрСиббанк» Лукашенка О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що чинним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2012 року визнано дійсним договір купівлі - продажу автомобіля від 24 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на «LEXUS LX 570», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2.

У провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2008 року в сумі 979 583 доларів 48 центів США , пені в сумі 7 413 грн 16 коп. та судові витрати в сумі 5161 грн.50 коп.

В межах виконання зазначеного виконавчого провадження та в забезпечення виконання рішення суду, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.B. від 23 червня 2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_5 (а.с.9-10).

ОСОБА_4 після цього звернувся до Управління ГУМВС України в Харківській області з наміром перереєструвати автомобіль, що належить йому на праві власності на своє ім'я, на що йому було відмовлено з причин наявності обтяжень на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.06.2014 року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження свого майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідно до рішення районного суду, яке ніким не оскаржувалося і є чинним, право власності на арештований автомобіль перейшло від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 і тому порушене внаслідок накладення державним виконавцем арешту на майно, яке не належить боржнику, підлягає звільнення з-під арешту. При цьому вказаний автомобіль ніколи не був у заставі банку, а рішення районного суду про визначення права власності на цей автомобіль за ОСОБА_4 набрало законної сили, ніким не оскаржувалося і є чинним.

Однак при цьому районний суд всупереч вимог ст. 213 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення не з'ясував, що позивач не набув право власності на вказаний автомобіль.

Стаття 334 ЦК України визначає момент набуття права власності за договором наступним чином:

1. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

3. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

При цьому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі - Порядок реєстрації) передбачена проста письмова, а не нотаріальна форма договору купівлі-продажу автомобілів. Оскільки у даному випадку рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2012 року було визнано дійсним письмовий, а не нотаріальний договір, то відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності за таким договором після набрання чинності рішення суду не виникає. Той факт, що вказаним рішенням районного суду було визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль зазначеного висновку не спростовує і не породжує відповідних юридичних наслідків, оскільки законодавством для набуття права власності на транспортний засіб передбачений інший порядок, який не передбачає права користуватися транспортним засобом, який є необхідною однакою права власності, без його відповідної реєстрації за новим власником.

Так, відповідно до п.п. 4, 7 зазначеного Порядку державної реєстрації перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділу ДАІ, а після придбання (одержання) транспортного засобу або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, - власники та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після такого придбання (одержання).

Стаття 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_4 на день накладення арешту на спірний автомобіль на своє ім'я

у встановленому порядку не зареєстрував, тому у нього не виникло право користування цим майном, а отже - й передбачене ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності, що свідчить про відсутність у суду підстав для застосування правил ст. 391 ЦК України і ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки висновки суду не відповідають матеріалам справи, суд порушив норми матеріального права, то з передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» Лукашенка Олександра Вікторовича задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року - скасувати

У задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: