Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/3160/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„28" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Пільщик Л.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про визнання недійсними договору факторингу та договору відступлення прав вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Фідобанк», ТОВ «Скай Кепітал» про визнання недійсними договору факторингу та договору відступлення прав вимоги.

У позові зазначав, що 21 січня 2008 року між ним та АБ «Факторіал-банк» було укладено генеральну угоду № С 005/37-08 та договір про надання траншу № С 005/37-08-ДТ-1, на підставі яких він отримав споживчий кредит у сумі 120 000 доларів США.

28 серпня 2012 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал» було укладено договір факторингу № 10, на підставі якого до ТОВ «Скай Кепітал», серед іншого, перейшли усі права за укладеною з ним генеральною угодою від 21.01.2008 року.

Зазначає, що при укладанні договору факторингу № 10 було порушено ст.1076 ЦК України та ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», оскільки після укладання кредитного договору банк повинен був зберігати таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про нього.

Проте банком, задля виконання договору факторингу, фактично без його відома та згоди, були надані ТОВ»Скай Кепітал» всі відомості про його операції та рахунки.

Також при укладанні генеральної угоди та договору про надання траншу були порушені вимоги Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання та систему валютного контролю», Закону України «Про іпотеку».

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати недійсним договір факторингу № 10 від 28 серпня 2012 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал», визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 28 серпня 2012 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал», судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України, суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилось, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал», які є юридичними особами, в якому просив визнати недійсними укладені між відповідачами договір факторингу від 28.08.2012 року та договір від 28.08.2012 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Позов поданий ОСОБА_2 за місцем свого проживання у порядку ч.5 ст. 110 ЦПК України, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред"являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2015 року було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2

Постановлюючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, суд виходив з того, що за загальним правилом підсудності, встановленим ч.2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред"являються в суд за їхнім місцезнаходженням, а юридична адреса відповідачів знаходиться в адміністративному районі м. Києва, на який поширюється юрисдикція зазначеного суду.

Висновок суду про те, що позов ОСОБА_2 був прийнятий Ленінським районним судом м. Запоріжжя з порушенням правил підсудності і підстав для застосування правил альтернативної підсудності позивач у даному випадку не мав, є правомірним.

Статтями 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб) , а клієнт відступає або зобов"язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому( майбутня вимога).

Відступлення прав за іпотечним договором врегульовано ст. 24 Закону України „Про іпотеку" і здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця.

На підставі вказаних договорів відбулася зміна особи кредитора у зобов"язаннях, які існували між ПАТ «Фідобанк» та позивачем, як боржником, а не сторони у кредитному чи іпотечному договорі, положення Закону України „Про захист прав споживачів" правовідносини, що виникли між учасниками цих договорів, не регулюють.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України, на вимогу особи, яка не являється стороною оспорюваних нею договорів, договір може бути визнаний недійсним у разі, якщо її порушене право може бути відновлено шляхом повернення сторін договору до первісного стану, і споживачем у розумінні Закону України „Про захист прав споживачів" у вказаних відносинах така особа не являється.

Таким чином, судовий висновок про те, що заяву ОСОБА_2 було прийнято з порушенням правил підсудності, є правильним і за вказаних обставин передача судом справи за позовом ОСОБА_2 на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва, як до належному, відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність судового висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: