У Х В А Л А

30 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 4 вересня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції від 15 червня 2015 року про арешт коштів боржника,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 4 вересня 2015 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції (далі - начальник Відділу ДВС) від 15 червня 2015 року про арешт коштів боржника.

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі скаржник покликається на її незаконність та необґрунтованість через порушення норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначала про недодержання судом вимог ч. 4 ст. 10, ст. 385 ЦПК України щодо сприяння сторонам у з'ясуванні обставин справи та строку оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця.

Вважала, що її доводи про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови начальника Відділу ДВС є підставними, оскільки про порушення оскаржуваною постановою своїх прав дізналася лише 24 липня 2015 року під час службового відрядження до м. Київ. В цей день вона намагалася з'ясувати надходження заробітної плати, яка сплачується роботодавцем зазвичай наприкінці місяця.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити її скаргу, визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Відділу ДВС від 15 червня 2015 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ КБ "Приватбанк" в межах суми позову в розмірі 3 206 доларів США, а також зобов'язати начальника Відділу ДВС зняти арешт з коштів на зазначеному рахунку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скаржника, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно виходив з факту пропуску нею без поважних причин строку звернення до суду для оскарження постанови начальника ДВС, а тому залишив скаргу ОСОБА_1 без розгляду.

Матеріалами справи встановлено, що 26 травня 2015 року суддею Рівненського міського суду накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) у межах суми позовних вимог у розмірі 3 206 доларів США (а.с. 8).

Зазначену ухвалу судді 1 липня 2015 року Апеляційним судом Рівненської області залишено без змін (а.с. 6-6, зв.).

15 червня 2015 року начальник Відділу ДВС своєю постановою наклав арешт на кошти, що перебувають на рахунках ПАТ КБ "Приватбанк", МФО: 305299, відкритих на ім'я ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, в межах суми позовних вимог у розмірі 3 206 доларів США (а.с. 5, зв.).

Вважаючи постанову начальника ДВС такою, що порушує її права, 27 липня 2015 року скаржник звернулася до Рівненського міського суду зі скаргою, де вимагала поновити пропущений строк звернення до суду, визнати неправомірною і скасувати постанову начальника Відділу ДВС, зобов'язати начальника Відділу ДВС зняти арешт з рахунку.

Між тим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про неповажність причин пропуску строку для подання скарги.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

З роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. четвертому п. 16 своєї постанови від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", вбачається, що якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що строк для подання скарги пропущено ОСОБА_1 без поважних причин, а тому відсутні підстави для його поновлення, суд першої інстанції обґрунтовано залишив скаргу без розгляду.

Так, будь-яких належних і допустимих доказів про те, що вона дізналася про накладення арешту на належний рахунок, куди перераховується заробітна плата, саме 24 липня 2015 року, а не раніше, ОСОБА_1 суду не надала.

Більше того, її доводи спростовуються тим, що на а.с. 4 і 5 містяться супровідні листи від 07.07.2015 року та від 15.06.2015 року про направлення ОСОБА_1 копії ухвали апеляційного суду від 1 липня 2015 року про відхилення її апеляційної скарги та копії постанови начальника Відділу ДВС від 15 червня 2015 року про арешт коштів.

Саме по собі вирішення питання про поновлення пропущеного строку судом, а не суддею, і під час судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі, хоча і вбачається формальним порушенням норм процесуального права, однак цей факт очевидно не призвів до неправильного вирішення питання. Тому зазначене порушення вимог процесуального закону не дає колегії суддів підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Крім того, залишення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню ОСОБА_1 до суду на загальних підставах.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу.

Додержання судом першої інстанції вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Рівненського міського суду від 4 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: