Справа № 633/462/15-ц
Номер провадження 2/633/199/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Танасевич О.В.,

при секретарі - Панченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Печенізького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 Георгієвною, а також визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які розташовані за адресою: Харківська область, Печенізький район, село Мартове, вулиця Степна, будинок 6, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 5 лютого 2000 року (а. с. 2-3, 54). Пояснила, що в свідоцтві про її народження зазначено імя матері як «Орина Григорівна», у той час, як в свідоцтві про смерть останньої зазначено її ж імя, як «Ірина Георгіївна». В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 1/2 частина спірного домоволодіння належала на праві приватної власності її матері на підставі особового рахунку з погосподарської книги № 11 Мартівської сільської Ради народних депутатів за 1996-2000 роки, але після смерті останньої через відсутність правовстановлюючого документу позивачка позбавлена можливості оформити право на спадщину в інший спосіб, а ніж в судовому порядку, адже їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з цієї підстави.

В судове засідання відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином (а. с. 24, 39, 53), через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позову не заперечували (а. с. 25, 44, 49).

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ВЛ № 124180, виданого Печенізьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області від 23 травня 2000 року, позивачка народилася 19 березня 1930 року у селі Мартове, Печенізького району, Харківської області, а її матірю зазначена «Петренко Орина Григорівна» (а. с. 6).

Згідно зі свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 205376, виданим Мартівською сільською радою Печенізького району Харківській області 7 лютого 2000 року, імя матері позивачки зазначено, як ОСОБА_3, яка померла 5 лютого 2000 року (а. с. 7).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як між матірю та донькою. Пояснили, що знайомі з родиною позивачки багато років, за життя ОСОБА_3 часто спілкувались з ними, її всі в селі називали «Оришка» або «Іришка». Стосунки між позивачкою та ОСОБА_3 завжди були тісними, родинними, вони ставились одна до одної дуже дбайливо, піклувались, допомагали, і факт родинних відносин між ними ніколи не заперечували, підстав сумніватись у цьому не виникало. Стверджували, що на момент смерті ОСОБА_3 з нею проживали позивачка та онука. Після смерті ОСОБА_3 позивачка проживала у спірному будинку більше трьох років, після чого переїхала. Свідки зазначали, що ОСОБА_3 разом з родиною проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, ще з 1960-х років, місце проживання не змінювала.

Як убачається з довідок Виконавчого комітету Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області № 616 від 18 вересня 2015 року та № 736 від 20 жовтня 2015 року позивачка з 7 грудня 1976 року проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_3 Георгієвною (ОСОБА_6) у будинку № 6 по вулиці Степній в селі Мартове, Печенізького району, Харківської області (а. с. 28, 29).

Таким чином, в свідоцтві про смерть серії І-ВЛ № 205376, виданому 7 лютого 2000 року Мартівською сільською радою Печенізького району Харківській області, імя та по-батькові матері позивачки зазначені з не співпадаючими літерами в написанні імені та по-батькові порівняно зі свідоцтвом про народження позивачки, а саме як «Ірина Георгіївна» (а. с. 7), що вимагає встановлення факту родинних відносин, що необхідно позивачці для оформлення спадщини, яка відкрилась після її матері.

Враховуючи пояснення свідків, та відомості, викладені у документах, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як між матірю та донькою, є доведеним та підлягає встановленню у судовому порядку.

Крім того, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до довідки № 616 від 18 вересня 2015 року, виданої виконкомом Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, ОСОБА_3, яка померла 5 лютого 2000 року, дійсно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2, Печенізького району, Харківської області з 1965 року до моменту смерті. На момент смерті разом з нею проживала ОСОБА_1 (а. с. 19).

Як убачається з листа приватного нотаріуса Печенізького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 № 646/01-16 від 27 листопада 2015 року, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42269636 від 27 листопада 2015 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42270558 від 27листопада 2015 року, після смерті ОСОБА_3 спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або про відмову від неї не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 46-48).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 49406269 від 9 грудня 2015 року, виданої реєстраційною службою Печенізького районного управління юстиції Харківської області, відсутні відомості стосовно спірного житлового будинку (а. с. 52).

Як розяснило у своєму листі від 21 лютого 2005 року №19-32/319 Міністерство юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до довідки № 736 від 20 жовтня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, та витягу із погосподарської книги № 11 Мартівської сільської Ради народних депутатів за 1996-2000 роки головою домогосподарства № 6 1/2 по вулиці Степній в селі Мартове, Печенізького району, Харківської області зазначена ОСОБА_8 (а. с. 18, 50-51), яка є матірю позивачки.

Згідно з пунктом 1.1. Загальних положень Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 18 квітня 2005 року № 95 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11 травня 2005 року за № 487/10767, термін «голова домогосподарства» означає особу, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 1 липня 2004 року, а саме з дня набрання чинності Законом України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом, Закон № 1952-IV) та в порядку, встановленому Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9 червня 1998 року № 121.

На день розгляду справи в суді державна реєстрація права власності на спірний будинок не проводилась, що в цілому не спростовує факту належності цього будинку ОСОБА_3 на праві приватної власності, оскільки виникнення права власності на будинок не повязується зі здійсненням його державної реєстрації в порядку, передбаченому Законом № 1952-IV, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Оскільки згідно зі статтею 3 Закону № 1952-IV право власності на нерухоме майно, набуте згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнається державою, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок увійшов до складу спадкового майна, яке залишила після смерті ОСОБА_3

Суд також вважає обґрунтованою вимогу позивачки щодо визнання за нею права на спадкування за законом, оскільки вона є спадкоємицею першої черги за законом відповідно до частини 1 статті 529 Цивільного кодексу України. Інші спадкоємці судом не встановлені.

Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Виходячи з пояснень свідків та позивачки, а також відомостей, наданих органом місцевого самоврядування, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР позивачка вважається такою, що прийняла спадщину за ОСОБА_3, зокрема, у вигляді нерухомого майна спірного житлового будинку, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому спадщини відповідно до частини 2 статті 548 цього ж Кодексу належить їй з часу її відкриття. Разом з тим, неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса на спірний будинок позбавляє її можливості виконати обовязок відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Печенізького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом ,- задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, яка померла 5 лютого 2000 року, як між донькою та матірю.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які розташовані за адресою: Харківська область, Печенізький район, село Мартове, вулиця Степна, будинок 6, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 5 лютого 2000 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: