АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6502/15 Справа № 203/219/15 Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф.Ф. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4

на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року до суду звернувся представник ОСОБА_2 з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та з урахуванням уточнених у квітні 2015 року вимог просив визнати кредитний договір № СМ-300/1706/2006 від 01 червня 2006 року про надання споживчого кредиту, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» (далі - Кредитний договір) припиненим з 30 березня 2015 року з підстав односторонньої відмови відповідача від виконання свого обов'язку прийняти до сплати кошти у валюті кредиту, що унеможливило належне виконання позивачем умов Кредитного договору.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року та ухвалити нове по суті уточнених позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 червня 2006 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір №СМ-300/1706/2006, за умовами якого відповідач зобов'язався надати кредит у сумі 529000 доларів США, а позивач зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 6-13).

У подальшому 30 жовтня 2009 року, 30 серпня 2010 року, 31 грудня 2010 року, 01 червня 2012 року, 22 жовтня 2013 року та 25 червня 2014 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладалися Додаткові договори до кредитного договору № СМ-300/1706/2006 від 01 червня 2006 року (а.с. 14-46).

Відповідно до п.1.5.1 частини 2 Кредитного договору позивач повинен щомісяця, але не пізніше першого числа кожного календарного місяця, сплачувати належні платежі шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на транзитний рахунок відповідача.

За умовами п.2.1.13 Додаткового договору № 5 від 25 червня 2014 року до Кредитного договору позивач має право у будь-який час строку дії цього додаткового договору здійснити повне або часткове дострокове виконання боргових зобов'язань, за умови, що у будь-якому випадку нараховані Банком проценти за користування кредитними коштами і всі інші платежі (пеня, штрафи, комісії тощо), які повинні бути сплачені на відповідну дату дострокового виконання, будуть сплачені позичальником у той же час.

Позивачем від Банку було отримано повідомлення вих. № 22-2/865180 від 10 лютого 2015 року про наявність простроченого боргу по Кредитному договору в сумі 6867,15 доларів США та досудову вимогу від 17 лютого 2015 року вих. № 22-2/865856, у якій позивачу пропонувалося впродовж 30 календарних днів з дати відправлення Банком цієї вимоги сплатити суму Кредиту в розмірі 96463,61 доларів США, суму процентів за користування Кредитом в розмірі 7543,68 доларів США (а.с.112).

ОСОБА_2 30 березня 2015 року звернувся до відповідача із заявою про часткове дострокове погашення кредиту в сумі 10017,94 доларів США та процентів по Кредитному договору у сумі 9982,06 доларів США (а.с.109,110).

У прийнятті готівкового платежу в іноземній валюті у вигляді монет Банком було відмовлено листом від 08 квітня 2015 року вих. № 305-01-3/316 з підстав, що така форма платежу внутрішніми положеннями банку не передбачена (а.с. 111).

Згідно положень ч.ч.1,2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з тих обставин, що часткове прострочення виконання своїх зобов'язань банком, а саме, не прийняття від ОСОБА_2 платежу по Кредитному договору № СМ-300/1706/2006 від 01 червня 2006 року у вигляді центів США не може бути підставою припинення зобов'язання за кредитним договором в цілому.

Такі висновки суду ґрунтуються на нормах матеріального права та встановлених судом обставинах справи.

Умовами укладеного між сторонами Кредитного договору № СМ-300/1706/2006 від 01 червня 2006 року та Додаткових договорів до нього припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання не передбачено.

Встановлені законом правові наслідки односторонньої відмови від зобов'язання у вигляді припинення зобов'язання відповідно до положень ч.3 ст. 615 ЦК України настають у разі відмови від зобов'язання у повному обсязі.

Оскільки відмова Банку прийняти від позивача в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором 20000 доларів США у вигляді монет, не може свідчити про односторонню відмову відповідача від своїх зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення уточнених позовних вимог.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції положень Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів не може взяти до уваги як підставу для скасування рішення, оскільки нормами зазначеного Закону відповідальність за порушення прав споживачів у вигляді припинення зобов'язань не передбачена.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та обставини справи, дав належну оцінку доводам позивача та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді