У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ними та ОСОБА_6 кредитного договору від 7 лютого 2006 року б/н, останнім було отримано кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач просив стягнути з нього заборгованість за кредитом у розмірі 15 532 грн 28 коп., яка складається з: 4 467 грн 43 коп. - заборгованості за кредитом, 9 849 грн 03 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина), 715 грн 82 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 вересня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судами правильно були встановлені обставини у справі, які свідчать про те, що позивач, як на підставу своїх позовних вимог щодо наявності між ним та відповідачем договірних зобов'язань, посилався на заяву, яка підписана між сторонами 7 лютого 2006 року (а. с. 9). Згідно умов цієї заяви та Умов та Правил надання банківських послуг банк надає позичальнику кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом із цим відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати на користь банку відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом. Дана заява підписана з однієї сторони представником ЗАТ КБ «Приватбанк» та з іншої сторони містить реквізит підпису відповідача ОСОБА_6

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 5 червня 2015 року № 941-15, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_6 в оригіналі заяви про надання кредиту від 7 лютого 2006 року у розділі «Банківські послуги» в графі «Підпис» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а. с. 167-178).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «КБ «Приватбанк», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 5 червня 2015 року № 941-15, підпис від імені ОСОБА_6 в оригіналі заяви про надання кредиту від 7 лютого 2006 року у розділі «Банківські послуги» в графі «Підпис» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а. с. 167-178).

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач підписував кредитний договір, фактично отримував кредитну картку та користувався грошовими коштами позивача.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність висновків судів не спростовують.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О.Писана

Г.В.Юровська