Справа № 710/2584/15-ц провадження № 2/710/1300/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2015 року Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді КРАВЧУКА В.М.

за участю секретаря ТКАЧЕНКО В.Б.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шпола Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лебединської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник ОСОБА_1 і просив поновити позивачці строк для звернення до суду та визнати за позивачкою в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яке належало та залишилося після смерті ОСОБА_3, померлого 13.09.1994 р. в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №103 від 18.09.1994 р. по Лебединській сільській раді Шполянського району Черкаської області, а саме: право на земельну частку (пай) площею 3,43 умовних кадастрових гектари, нормативною вартістю 80905 грн., яка перебувала у колективній власності бувшого КСП «Дніпро» с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, що належало померлому ОСОБА_3, виділивши її із земель запасу (резерву), що перебуває в державній власності в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, мотивуючи тим, що 13 вересня 1994 року помер ОСОБА_3. За життя, 20 листопада 1989 року ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження на імя позивачки ОСОБА_2, яким заповів їй все своє майно і все те, на що за законом він мав право. Позивачка, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу в управління спадковим майном, поскільки взяла особисті речі померлого. ОСОБА_3 за життя мав право на земельну частку (пай) із земель колективної власності бувшого КСП «Дніпро» с. Лебедин, але безпідставно не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). ОСОБА_3 був членом КСП «Дніпро» с. Лебедин, Шполянського району і станом на дату видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дніпро» був колгоспним пенсіонером та членом КСП «Дніпро». Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дніпро» видано 10 травня 1994 року, до якого додавались списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). ОСОБА_3 безпідставно не був включений до даного списку, незважаючи на те, що списки складалися та затверджувалися загальними зборами членів колгоспу на той момент, коли він мав право на земельну частку (пай), так як був членом даного підприємства як колгоспний пенсіонер. З вини службових осіб КСП «Дніпро» ОСОБА_3 не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), тому позивачка як спадкоємець померлого вимушена була звернутися до суду з даним позовом за захистом порушеного права спадкодавця. Позивачка пропустила строк для звернення до суду, поскільки дізналася про те, що ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай) лише в червні 2015 року. В звязку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник і просив поновити позивачці строк для звернення до суду і визнати за позивачкою в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яке належало та залишилося після смерті ОСОБА_3, а судові витрати залишити на рахунку позивачки.

Відповідач Лебединська сільська рада позов ОСОБА_2 визнала повністю, просила справу розглянути без участі їх представника, про що повідомила письмово.

Третя особа відділ Держгеокадастру у Шполянському районі просив справу розглянути без участі їх представника, про що повідомив письмово.

Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 13 вересня 1994 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СР №250479, виданим 18 вересня 1994 року Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області.

За життя, 20 листопада 1989 року ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, яким заповів ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належало на день смерті і на що за законом він мав право, що підтверджується дублікатом заповіту, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під №192 від 16.11.2015. Заповіт на день смерті заповідача не змінено і не відмінено.

Позивачка ОСОБА_2, являючись спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу в управління спадковим майном, поскільки взяла особисті речі померлого.

Відповідно до довідки Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області №2687 від 23.11.2015, згідно даних погосподарської книги №25 с. Лебедин дійсно ОСОБА_3 працював різноробочим в колгоспі «Осовського» і був членом даного господарства з 1953 по 1990 рік, з 1990 року числився як колгоспний пенсіонер.

ОСОБА_3 був членом КСП «Дніпро» с. Лебедин, Шполянського району і станом на дату видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дніпро» був колгоспним пенсіонером та членом КСП «Дніпро».

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дніпро» видано 10 травня 1994 року, до якого додавались списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). ОСОБА_3 безпідставно не був включений до даного списку, незважаючи на те, що списки складалися та затверджувалися загальними зборами членів колгоспу на той момент, коли він мав право на земельну частку (пай), так як був членом даного підприємства як колгоспний пенсіонер. На момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дніпро» ОСОБА_3 був членом КСП «Дніпро» і був живим, тому мав право на земельну частку (пай). З вини службових осіб КСП «Дніпро» ОСОБА_3 не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Шполянському районі №9-28-0.4-4778/2-15 від 03.12.2015, середній розмір земельної частки (паю) по Лебединській сільській раді із земель колективної власності бувшого КСП «Дніпро» становить 3,43 умовних кадастрових гектари, вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту індексації становить 80905 грн., розмір земель резервного фонду по Лебединській сільській раді становить 353,1 га, з них ріллі 272,3 га.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Поскільки ОСОБА_3 працював в колгоспі з 1953 по 1990 рік, а з 1990 року являвся колгоспним пенсіонером, тобто являвся членом КСП «Дніпро» с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області на момент розпаювання, тому він мав право на отримання земельної частки (паю), однак помилково не був включений у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Відповідно до статті 71 ЦК Української РСР 1963 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1996 р. №13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яка діяла до 16.04.2004 року, відповідно до статей 48, 50 Закону України "Про власність", ст.71 ЦК у спорах про захист прав власників земельних ділянок, стороною в яких є громадянин, застосовується трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст. 76 ЦК Української РСР).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_2 дізналася від юристів СТОВ «ЛНЗ-Агро» про те, що ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай) лише в червні 2015 року, в звязку з цим, перебіг позовної давності в даному випадку починається з того моменту, коли позивачка дізналася про те, що ОСОБА_3 не включено у Список осіб, які мають право на середню частку (пай), однак він мав право на земельну частку (пай), поскільки являвся членом КСП. Так як позивачка дізналася про порушення свого права лише в червні 2015 року, тому строк позовної давності підлягає поновленню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Поскільки позивачка являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу в управління спадковим майном, померлий ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай), поскільки на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дніпро» являвся членом КСП, відповідач позов визнав і не заперечує, щоб за позивачкою було визнано право на спадкову земельну частку (пай), яка залишилася після смерті ОСОБА_3, враховуючи, що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд вважає можливим поновити позивачці строк для звернення до суду та визнати за позивачкою ОСОБА_2 в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яке належало та залишилося після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, ст. ст. 71, 76, 526, 527, 548, 549 ЦК Української РСР, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. №720/95, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 - задоволити.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний №, в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яке належало та залишилося після смерті ОСОБА_3, померлого 13.09.1994 р. в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №103 від 18.09.1994 р. по Лебединській сільській раді Шполянського району Черкаської області, а саме: право на земельну частку (пай) площею 3,43 умовних кадастрових гектари, нормативною вартістю 80905 грн., яка перебувала у колективній власності бувшого КСП «Дніпро» с.Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, що належало померлому ОСОБА_3, виділивши її із земель запасу (резерву), що перебуває в державній власності в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Кравчук