Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2130/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

при секретарі Вовк О.М.

за участі представника позивача Толюпа О.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» у березні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про виселення із квартири за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.06.2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили. Банк виконуючи вимоги законодавства України звернувся до відповідачів із письмовими вимогами добровільно звільнити квартиру, яка є предметом іпотеки, однак оскільки цього не відбулося просив суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів та інших осіб які зареєстровані та/або проживають у квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 22.04.2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про виселення із квартири за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.06.2009 року у справі №2-1157/2009.

Ухвалою суду від 02.06.2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення із квартири за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, - рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2011 року у справі №2-1208/11.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги до ОСОБА_2 та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, заперечували проти позову посилаючись на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-39цс15 від 18.03.2015 року про те, що виселення із спірної квартири без надання іншого житла неможливе, оскільки іпотечне житло не було придбано за рахунок кредитних коштів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Суд вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 та представників сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до Договору про іпотечний кредит №СS12GI від 17.03.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» надано ОСОБА_4 кредит у сумі 250000 гривень із призначенням - на поліпшення якості квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7-10).

Згідно Іпотечного договору №СS12GI від 17.03.2008 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_6 (Іпотекодавці), з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором від 17.03.2088 року в іпотеку передано квартиру за адресою АДРЕСА_1. При цьому Іпотечним договором встановлено, що вказана квартира належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації виконавчого комітету Придніпровського районного ради м. Черкаси 05.01.1994 року (а.с. 11-13).

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.06.2009 року у справі №2-1157/09 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги задоволено. Суд вирішив - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СS12GI від 17.03.2008 року в розмірі 272511 грн. 11 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 50,20 кв.м., житловою площею 28,80 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-пролажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 14-16).

26.01.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило вимогу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про добровільне звільнення квартири-предмета іпотеки (а.с. 17-19). Відомості про отримання вказаної вимоги ОСОБА_2 відсутні.

За інформацією адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Черкаській області станом на 17.03.2015 року ОСОБА_2 з 29.02.2012 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 34).

Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 25.03.2015 року у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований (а.с. 56).

Відповідач ОСОБА_2 хоча на даний час і не зареєстрований у квартирі за адресою АДРЕСА_1, однак є її співвласником та відносно нього відсутнє таке, що набрало законної сили рішення суду про виселення, а тому ОСОБА_2 може в будь-який час проживати у спірній квартирі постійно чи тимчасово. За таких обставин суд вважає необхідним визначити наявність правових підстав для виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України у справі №6-39цс15 (постанова від 18.03.2015 року), - за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, - висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд при вирішенні розглядуваної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення не вбачає підстав для відступу від правової позиції Верховного Суду України у справі №6-39цс15, оскільки квартира що є предметом іпотеки за адресою АДРЕСА_1 була придбана не за рахунок кредиту, повернення якого забезпечено іпотекою, а тому відсутні правові підстави для виселення ОСОБА_2 без надання іншого постійного житла. В той же час позивачем не зазначено яке постійне жиле приміщення необхідно надати відповідачу ОСОБА_2 при виселенні, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Доказів про наявність у ПАТ КБ «ПриватБанк» спору про виселення зі спірної квартири із будь-якими іншими конкретними особами, крім ОСОБА_2, суду не надано.

Щодо ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 то при винесенні ухвал про закриття провадження у справі, судом були роз'яснені ПАТ КБ «ПриватБанк» положення ч.11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 гривень понесені позивачем при зверненні до суду (а.с. 1-2) стягненню з відповідача ОСОБА_2 не підлягають.

Доказів понесення судових витрат відповідачем ОСОБА_2 суду не надано.

На підставі ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК Української РСР, керуючись ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення із квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Шипович В.В.