АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/7454/2015 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді: Іванченка М.М.
суддів: Головачова Я.В., Болотова Є.В.
при секретарі: Гарматюк О.Д.
представника позивача: ОСОБА_3
відповідача: ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним рішення та свідоцтво про право власності на житло
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року,-
Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Святошинської РДА в м. Києві та просив визнати недійсним розпорядження органу приватизації від 03 жовтня 2007 року № 2442 та свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане відділом приватизації житла Святошинської районної у місті Києві ради, на ім'я ОСОБА_2 - ј частини, ОСОБА_4 ј частини, ОСОБА_5 - ј частини, ОСОБА_6 - ј частини.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Святошинської РДА в м. Києві про визнання недійсним рішення та свідоцтво про право власності на житло - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилаються, на те, що рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим ухваленому при неповному з'ясуванні обставин, які мали значення для справи, без ретельного дослідження та правильної оцінки доказів, як таке, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що технічний паспорт, який був використаний для формування документів для приватизації зазначеної квартири не відповідав плану квартири в натурі.

Позивач та його представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду скасувати.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та представник Святошинської РДА в м. Києві у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом розпорядженням органу приватизації Святошинської районної у місті Києві ради № 2442 від 03 жовтня 2007 року на підставі заяви ОСОБА_2 передано квартиру АДРЕСА_1 у приватну спільну власність.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 03 жовтня 2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності у рівних частинах, ОСОБА_2 - ј частини, ОСОБА_4 ј частини, ОСОБА_5 - ј частини, ОСОБА_6 - ј частини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які відповідають встановленим обставинам справи, та правильно застосував норми матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи в вересні 2007 року ОСОБА_2 подав на ім'я керівника органу приватизації держадміністрації Святошинського району м. Києва заяву про оформлення та передачу у приватну власність спірної квартири, до якої додав передбачені законом документи, а саме технічний паспорт, заяву від наймача та повнолітніх членів сім'ї, довідки форми №3. Про обізнаність та згоду на приватизацію квартири свідчить підпис ОСОБА_2 на заяві на приватизацію житла, засвідчений керівником ЖЕО №804. Посилання апелянта на те, що вказана заява не написана власноручно ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки поставивши свій підпис на вказаній заяві позивач засвідчив правильність її змісту.

Доводи апелянта про те, що технічний паспорт, який був використаний для формування документів на приватизацію зазначеної квартири не відповідав її плану в натурі колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження вказаних обставин, а наявний в матеріалах справи технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 та довідка про зміну площі датовані 12 вереснем 2014 року тобто через 11 років після приватизації вказаної квартири, що не може свідчити про те, що перепланування відбулося до ухвалення розпорядження органу приватизації Святошинської районної у місті Києві ради № 2442 від 03 жовтня 2007 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У X ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: