Справа № 750/1642/15-ц Провадження № 22-ц/795/1002/2015 Головуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Горобець Т. В.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Горобець Т.В.,

суддів: Острянського В.І.. Лакізи Г.П. ,

при секретарі: Мартиновій О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В позові про відшкодування з ОСОБА_3 150 000,00 грн моральної шкоди, ОСОБА_2 вказував, що 06.06.2009 року внаслідок споєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральної гаматоми над правою гемісферою головного мозку , у зв"язку з чим проведена трефінація черепа з видаленням хронічної субдуральної гематоми 28.07.2009 року , забійної рани та ссаден голови.

ОСОБА_3 було пред"явлене обвинувачення по ст.128 КК України у необережному заподіянні йому тяжких тілесних ушкоджень, але у зв"язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, від кримінальної відповідальності звільнено.

Просив відшкодувати за ОСОБА_3 150000,00 грн моральної шкоди, враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень, негативність наслідків від таких травм, вимушених негативних змін у житті, погіршення стану здоров"я, глибину душевних та фізичних траждань , порушення звичайного ритму життя і душевної рівноваги..

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова скасувати, його позов задовольнити у повному обсязі. Апелянт зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не у повному обсязі з"ясував та врахував всі обставини справи, тяжкість фізичних та моральних його страждань від отриманих травм, від необхідності змінювати звичний для нього спосіб життя, тяжкість наслідків, значного погіршення стану здоров"я, що призвело до настання інвалідності, яка пов"язана з черепномозковою травмою, отриманою від протиправних кримінально-карних дій відповідача. На думку ОСОБА_2, суд не врахував роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, „ Про судову практику у справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, якою звертається увага судів на необхідність при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховувати характер правопорушень, глибину фізичних та моральних страждань, характеру і тривалості немайнових втрат.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у її обґрунтуваннях, проте, надавати докази конкретних фактів на підтвердження тих змін та страждань у його житті, про які викладено у його позові та апеляційній скарзі, відмовився, просив ухвалювати рішення по наявних у справі доказах.

ОСОБА_3 у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить рішення суду залишити без змін, просить врахувати його тяжкий майновий стан, щире каяття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, та витребувані апеляційним судом в порядку підготовки справи до розгляду матеріали кримінального провадження №1-кп/750/94/15, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, визначених ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким, суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони, посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої послався на наявні у справі докази, якими підтверджено факт протиправності дій ОСОБА_3,їх кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України, послався на те, що ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за збігом давності притягнення до кримінальної відповідальності, зазначив, що злочин, у якому звинувачувався ОСОБА_3 є необережним, та, зазначивши, що виходить із характеру злочинних дій відповідача, глибини фізичних страждань, яких зазнав позивач під час протиправних дій відповідача та після цього, погіршення стану його здоров"я, вимушеним змінам у життєвих стосунках, дійшов висновку, що рівноцінним та справедливим відшкодуванням моральних втрат буде 10 000,00 грн.

При цьому, не зважаючи на детальне викладення позивачем тих фактів та обставин, які свідчать про спричинення йому винними діями відповідача тяжких тілесних ушкоджень, а також тих обставин, які свідчать про тяжкі наслідки від перенесених фізичних , моральних та психоемоційних травм, їх тривалості , вимушеність змін у житті у зв"язку погіршенням стану здоров"я та послідуючою інвалідізацією, суд про встановлені факти висновків не зробив, обсяг доведеності позову не визначив, обмежившись посиланням на наведені позивачем факти та обставини.

Апеляційним судом встановлено, що 06.06.2009 року ОСОБА_3 1984 року народження, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись в під»їзді та біля будинку № 20-Б по вул. Рокосовського в м. Чернігові з необережності заподіяв потерпілому ОСОБА_21943 року народження тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку, субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку, забійної рани та саден голови, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння. Крім того, з матеріалів кримінального провадження, досліджених у апеляційному суді, встановлено, що неправомірна поведінка ОСОБА_3 тривала значний проміжок часу, травми, які отримав ОСОБА_2 від неправомірних дій відповідача, були значними, призвели до втрати свідомості, кровопролиття, множинних ссаден на тілі, крововиливів, рваних ран. За висновком судово-медичних експертиз, такі тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та здоров"я в момент їх заподіяння.

Судом також встановлено, що 23.03.2010 року наслідком закритої черепно-мозкової травми, отриманої 07.06.2009 року ОСОБА_2 встановлена 3 група інвалідності безтерміново ( а.с.40), що свідчить про стійку втрату працездатності позивача, а інвалідність особи суттєво і негативно впливає на її соціальний статус, фізичні можливості, можливості продовжувати активний спосіб життя.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції цих фактів не встановив і не врахував, що призвело до невідповідності висновків суду щодо обсягу моральних втрат,спричиненої моральної шкоди та розумного, справедливого і виваженого розміру її відшкодування, висзначеного судом.

На думку колегії суддів апеляційного суду , розумним, виваженим і справедливим розміром відшкодування завданої неправомірними діями ОСОБА_3 моральної шкоди ОСОБА_2 , з врахуванням тривалості фізичних і душевних страждань, характеру вимушених змін у житті, перенесеного болю та незручностей у побутові, може бути 20 000,00 грн.

Доводити інші, фактичні обставини, які можуть вплинути на визначення дійсного розміру моральної шкоди, фактично завданої позивачу неправомірними діями ОСОБА_3, надавати докази, заявляти про витребування таких доказів судом, ОСОБА_2 , на пропозицію суду, відмовився.

Відповідно до частини 3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2015 року змінити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20 000 ( двадцять тисяч ) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: