УХВАЛА

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним 15 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, за яким останній отримав кредит у розмірі 500 тис. грн та має заборгованість за цим договором у розмірі 846 733 грн 72 коп. У рахунок погашення заборгованості за цим договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку що знаходиться на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що належить іпотекодавцю на праві власності, яка була передана в іпотеку на забезпечення виконання указаного кредитного договору, відповідно до укладеного 15 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 договору іпотеки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідачу не будо надано доказів переходу до позивача прав кредитора за договором про відступлення права вимоги, не надсилалось письмове повідомлення за формою, передбаченою договором між колишнім та новим кредитором і можливість надіслання такого повідомлення не втрачена.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним 15 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, за яким останній отримав кредит у розмірі 500 тис. грн та має заборгованість за цим договором у розмірі 846 733 грн 72 коп. Цього ж дня на забезпечення виконання указаного кредитного договору між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку земельну ділянку, що знаходиться на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

Погодившись із позовними вимогами про те, що відповідач допустив заборгованість за кредитним договором, суди зазначені норми права не застосували та передчасно відмовили в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення кредитної заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням, якщо не буде доведено інше, відступлення за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така ж норма міститься і в ст. 24 Закону України "Про іпотеку".

При цьому, неповідомлення про заміну кредитора може тягти наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Проте ОСОБА_3 не проводив погашення ні ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ні ТОВ "Кредитні ініціативи".

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди не прийняли до уваги зазначені вимоги закону, доводи сторін належним чином не перевірили, не встановили фактичні обставини по справі та дійшли до передчасного висновку про відмову у позові з тих підстав ненадання боржнику належних доказів про заміну кредитора у зобов'язаннях.

При цьому, пославшись на те, що боржник не був належним чином повідомлений про заміну первісного кредитора не навели переконливих доводів, чому факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі, є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі.

Крім того, суди не дали належної правової оцінки доводам позивача про те, що 20 грудня 2012 року за вихідним № 009081 відповідач був повідомлений про заміну кредитора, тобто відступлення права вимоги. Також ТОВ "Кредитні ініціативи" повторно надіслав ОСОБА_3 повідомлення про заміну кредитора в зобов'язанні при надісланні йому повідомлення - попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та його звільнення.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик