Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3531/15-ц
Провадження № 2/553/1323/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.11.2015 рокум. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.,
при секретарі - Бутенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Кредитної Спілки "Турбота" при Міжнародній Організації "Жіноча Громада" в особі ОСОБА_1 філії Кредитної Спілки "Турбота" при Міжнародній Організації "Жіноча Громада" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 повідомлені про час та місце слухання справи, до суду не з'явилися, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в п. 3.3 Кредитного договору № 1055-БРЖ від 28.08.2007 року, при порушенні строків сплати кредиту та процентів Позичальник сплачує проценти в подвійному розмірі від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.
ОСОБА_1 філія КС "Турбота" виконала свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 5000 грн., факт отримання яких підтверджується відповідною розпискою останньої.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання.
На забезпечення зобовязань, взятих ОСОБА_2 за Кредитним договором № 1055-БРЖ від 28.08.2007 року, ОСОБА_1 філією КС "Турбота" при Міжнародній Організації "Жіноча Громада" укладено договір поруки з ОСОБА_3 від 28.08.2007 року, відповідно до положень п.п. 1.1-1.4 Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного 1055 БРЖ від 28.08.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищеназваного Кредитного договору, укладеного між Кредитором і Позичальником, у тому числі: сума договору 5000 грн. 00 коп., термін повернення кредиту 28.08.2009 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору, відсоткова ставка 40 відсотків річних, штрафні санкції за порушення термінів повернення кредиту та/або відсотків за кредит, та/або комісії - пені з розрахунку 0,5 відсотка від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу, інші умови згідно кредитного договору. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, відсотків, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у вищезазначеному Кредитному договорі. Відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною.
Згідно статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Як встановлено ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як встановлено в ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки
Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його дію до припинення зобовязань боржника по кредитному договору не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.
У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 28.08.2009 року.
За таких обставин, у Спілки виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 29 серпня 2009 року, протягом наступних шести місяців.
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.
Вищевказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі №6-170цс14.
Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що позивачем не доведено в судовому засіданні факту предявлення до поручителя ОСОБА_3 вимоги про виконання зобовязання, від виконання якого ухилилась боржник ОСОБА_2, в строк протягом 6 місяців з 29.08.2009 року, тоді як до позову приєднано позивачем лише попередження на ім'я ОСОБА_3 про існування заборгованості та необхідність її погашення за вих. № 135 від 28.08.2013 року, тобто подане після спливу строку, встановленого в ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд приходить до переконливого висновку про те, що дія поруки припинилась, а відтак у Спілки відсутні підстави вимагати від ОСОБА_3 повернення боргу солідарно з Позичальником ОСОБА_2
А тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ПФ КС "Турбота" до ОСОБА_3 та вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити.
Разом з тим, суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від належного виконання своїх зобовязань перед позивачем по кредитному договору № 1055-БРЖ від 28.08.2007 року, у звязку з чим приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з неї заборгованості.
Натомість при вирішенні питання про розмір сум, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.
З огляду на це, суд вважає позовні вимоги ПФ КС "Турбота" про стягнення з ОСОБА_2 3 % річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд, -
Позов Кредитної Спілки "Турбота" при Міжнародній Організації "Жіноча Громада" в особі ОСОБА_1 філії Кредитної Спілки "Турбота" при Міжнародній Організації "Жіноча Громада" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 філії Кредитної Спілки "Турбота" при Міжнародній Організації "Жіноча Громада" судовий збір в сумі 1193 грн. 64 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4