Номер справи 623/2247/15-ц
Номер провадження 2/623/1149/2015
РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2015 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Зелінського В. Г.

з участю: секретаря - Телешевської В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області про втрату права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 втратившими право користування житловим приміщенням.

Позивачі посилаються на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 лютого 1995 року, посвідченою Ізюмською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-624 їм належить житловий будинок АДРЕСА_2

У будинку зареєстровані, але ніколи не проживали відповідачі.

ОСОБА_3 знаходився у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 та мають доньку ОСОБА_5, народження ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Прописаними в будинку вони значаться з 15 лютого 2011 року по проханню ОСОБА_4 тільки з метою отримання субсидій на належну їй та іншим членам її сім'ї приватизовану квартиру АДРЕСА_1.

Вони мають право продати будинок, але відповідач їм у цьому перешкоджає.

Відповідач позов визнала, але заперечує проти визнання втратившею право проживання доньки ОСОБА_5.

ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_5 ніколи не проживала в будинку позивачів.

В судовому засіданні встановлено, що позивачам належить згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.02.1995 року Ізюмською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-624 житловий будинок АДРЕСА_2

Згідно довідки голови квартального комітету № 2, затвердженої Ізюмським міськвиконкомом, відповідачі зареєстровані в АДРЕСА_2 але не проживають в ньому з 15.02.2011 року. (а.с.8).

Позивачі посилаються на ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У конституції України закріплено основні принципи регулювання відносин власності, головним із яких є причини рівного визнання й захисту усіх форм власності (ст. 13, 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й вказує на його зобов'язання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власником над майном, не пов'язана з використанням його властивостей.

Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ніколи не проживав у будинку позивачів.

Крім вказаних вище доказів це підтверджується і заявою ОСОБА_4 до суду від 08.07.2015 року, де вона вказує місце свого проживання: АДРЕСА_1 (а.с.34).

Повісткою відповідачу на цю адресу, яку вона отримала.

Таким чином відповідач має своє житло, в якому довгий час проживає і позовом власників майна її права не порушенні.

Прописка відповідача у будинку позивачів порушує їх право власності.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовільнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, втратившими право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не біли присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. Г. Зелінський