АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759//3917/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Кривов»яз А.П.
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/9703/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б..

- Кравець В.А.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, проживаючої: АДРЕСА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 13 березня 2015 року і до закінчення навчання.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Згідно ст.367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Задовольняючи позов частково, суд 1-ї інстанції посилався на те, що відповідно до довідки форми № 3, виданої КП ДУОЖФ Святошинського району м.Києва від 24.03.2015 року, ОСОБА_4 проживає разом з матір»ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. Проте, вказана довідка підтверджує лише факт реєстрації їх з позивачкою сина за вказаною адресою, а не факт його проживання з матір»ю, так як з січня 2015 року і по теперішній час син проживає з ним за адресою АДРЕСА_2 та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні син ОСОБА_4 та не заперечувала позивачка. Позивачка протягом трьох місяців ( до 13.03.2015 року) отримувала аліменти на утримання сина, але не приймала участі в його утриманні, не цікавилась його життям, здоров»ям та навчанням. Крім того, їх з відповідачкою син навчається на бюджетній формі навчання і отримує стипендію. Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вказані обставини справи. Не взяв суд до уваги і ту обставину, що він має неповнолітню доньку ОСОБА_1 2009 року народження та непрацездатну маму ОСОБА_5 1937 року народження, які також потребують його допомоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилалась на те, що вони є необґрунтованими, а рішення суду 1-ї інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Третя особа: ОСОБА_4 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, так як з січня 2015 року він постійно проживає з батьком та знаходиться на його утриманні.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що з 25 грудня 1996 року по 04 жовтня 2001 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно довідки Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельної механізації № 142 від 02.03.2015 року, ОСОБА_4 навчається у вказаному навчальному закладі в групі № 32 з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року за спеціальністю авторемонтник..

Відповідно до довідки філії № 801 Єдиного районного рахункового центру КП Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва від 04.03.2014 року, ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

16 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 13 березня 2015 року, посилаючись на те, що їх з відповідачем син навчається на денній формі навчання, не працює та потребує матеріальної допомоги.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 13 березня 2015 року і до закінчення навчання, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін є повнолітнім, але на даний час продовжує навчання, не працює, проживає разом з матір»ю, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, який спроможний надавати сину допомогу саме в такому розмірі до закінчення ним навчання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15.05.2006 року судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наданих доказів та пояснень сторін судом достовірно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 не працює у зв'язку з навчанням на денній формі в Державному навчальному закладі Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельної механізації, період навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року. З січня 2015 року ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив сам ОСОБА_4, який є третьою особою у справі, позивачка визнала в судовому засіданні, що син проживає у батька ОСОБА_2, інколи приходить до неї.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка, у відповідності до вимог ст.. 60 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів того, що її повнолітній син ОСОБА_4, який продовжує навчання, проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що батько ОСОБА_4 ОСОБА_2 спроможний надавати таке утримання, а тому з нього на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не дав належної оцінки поясненням сторін, письмовим доказам у справі та прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 13 березня 2015 року і до закінчення навчання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 08 червня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Керуючись ст.ст. 199, 200 СК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: