У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Млинівського районного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів, за касаційною скаргою Млинівського районного центру зайнятості на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Млинівський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, посилаючись на те, що з 09 жовтня 2013 року ОСОБА_3 був зареєстрований у Млинівському районному центрі зайнятості як шукаючий роботу. Ним була подана заява, за результатами розгляду якої Млинівським районним центром зайнятості прийнято рішення про надання йому статусу безробітного з 09 жовтня 2013 року.

Починаючи з 16 жовтня 2013 року центром зайнятості відповідачу призначена та розпочата виплата допомоги по безробіттю.

У період з 09 жовтня 2013 року по 27 жовтня 2014 року ОСОБА_3, перебуваючи на обліку в Млинівському районному центрі зайнятості як безробітний, отримував допомогу по безробіттю, сума якої становить 11 411,17 грн.

Відповідач у період перебування на обліку в Млинівському районному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомив про те, що він зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа з 25 листопада 2009 року по 20 серпня 2014 року.

За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 виплачену допомогу по безробіттю за період з 16 жовтня 2013 року по 27 жовтня 2014 року в сумі 11 411 грн 17 коп.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі Млинівський районний центр зайнятості просить скасувати ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції вказував на те, що даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

За правилами п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України в адміністративному позові позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Однак суд не звернув достатньої уваги на характер спірних правовідносин та положення п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, згідно з яким адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення незаконно отриманої допомоги із безробіття у зв'язку з наданням недостовірних відомостей.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21-124а13 згідно з ч. 4 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, апеляційний суд не врахував, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі за зверненням Млинівського районного центру зайнятості із позовом про стягнення незаконно отриманої допомоги із безробіття, свідчать про їхній цивільно-правовий характер, а Млинівський районний центр зайнятості бере участь у такій категорії справ не на виконання передбачених законодавством владних повноважень, а з підстав, передбачених цивільним законодавством, і за нормами ЦПК України розгляд таких справ має відбуватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування ухвал судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Млинівського районного центру зайнятості задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Ступак