У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Куцина М.М., Собослой Г.Г.

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом КС «Хосен» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Кредитна спіла «Хосен» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 квітня 2007 року між КС «Хосен» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13*30, за умовами якого, кредитна спілка надала ОСОБА_1, кредит у розмірі 40 000 гривень, із сплатою 24 % річних, строком на 120 місяців до 23.04.2017 року. Погашенням суми кредиту та сплати процентів повинно було здійснюватись згідно з графіком. Взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, відповідач належним чином не виконувала, у звязку станом на 23.03.2014 року заборгованість перед кредитною спілкою становить 51211,62 гривень, з яких: 13 892,57 грн. - основна сума боргу, 37319,05 грн. плата за користування кредитом. В ході розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги, зазначаючи, що станом на 09.09.2014 року сума заборгованості відповідача становить 57 574,78 гривень, з яких: 15 892,55 грн. основна сума боргу, 41 682,23 грн. відсотки за користування кредитом, які просив стягнути з відповідача (а.с.42) .

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Хосен» заборгованість за кредитним договором в сумі 57 574,78 грн., та судові витрати.

Заву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року, залишено без задоволення (а.с.79-80).

Не погоджуючись з доводами та висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржила рішення в апеляційному порядку, просить рішення суду від 15.10.2014 року скасувати, як таке що ухвалено з порушенням норм матеріального права і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник КС «Хосен» в судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що рішення суду є законним.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено що 12.05.2007 року між Кредитною спілкою «Хосен», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за яким останній отримала кредит в розмірі 40000 грн. під 2 % місячних з кінцевим терміном повернення 23.04.2017 року (а.с.11-12). 23.04.2007 року, відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у сумі 40000 гривень (а.с.13). Пунктом 5.2.1. договору визначено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит та плату за користування в строк передбачений п. 2.1. договору (до 23 квітня 2017 року) з врахуванням п.2.2. договору (графік погашення).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 530, 554, 625, 1050 ЦК України.

Так відповідно до ст.526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.2, договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати передбаченого п.2.2. договору (графіком), плата за користування кредитом становить 4% на місяць.

Ні договір ні окремі його частини сторонами не оспорені та не визнавались недійсними.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_1, відповідно до розрахунку, належним чином умов договору не виконувала, в звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 57574,78 грн. (а.с.43-47), яка підлягає стягненню.

Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини узгоджуються з матеріалами справи

Твердження апелянта про те, що згідно п.6.2. договору, порушення строків сплати платежів, передбачених п.2.2. договору, плата за користування кредитом становить 4% місячних, є штрафною санкцією, не узгоджується з діючим законодавством, яким передбачена можливість сторонам встановлювати умови договірних відносин, даний пункт договору не оспорений тому висновок суду першої інстанції щодо наявності боргових зобов'язань та підстав для стягнення заборгованості ґрунтується як на умовах договору так і на діючому законодавстві.

З врахування викладеного суд першої інстанції вірно встановив правовідносини, що виникли між сторонами та ухвалив правильне по суті і справедливе рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209,218,303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України ст.ст. 526,1050,1054 ЦК України колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді