Справа № 161/4242/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/856/15 Категорія: 19 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів -

Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами поставки за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2015 року,

встановила:

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадженні в даній справі на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Не погодившись із даною ухвалою, представник позивача ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв'язку з допущеними судом порушеннями норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В ході апеляційного розгляду даної справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав із підстав, наведених у ній, та просив її задовольнити, тоді як відповідач просила відхилити подану апеляційну скаргу з огляду на безпідставність викладених у ній доводів.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника позивача підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі - скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження в справі на новий розгляд до місцевого суду з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір виник між особами, які мають статус фізичних осіб - підприємців, у зв'язку з чим вона підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Однак, з такими висновками суду не можна погодитись, оскільки вони не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та суперечать нормам чинного процесуального законодавства.

Так, статтями 1, 12, 21 ГПК України визначено справи, які підвідомчі господарським судам, та хто може бути сторонами у судовому процесі.

Зокрема, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів (п.1 ч.1 ст.12 ГПК України).

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивачами і відповідачами в цивільному процесі відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.14 своєї постанови від 01.03.2013 року, № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, виходячи з наведених норм процесуальних законів та враховуючи роз'яснення Пленуму ВССУ, з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язаної з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що 27 липня 2012 року між ТзОВ «Дорсервіс-Луцьк» та ОСОБА_5 та 01 березня 2013 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 були укладені договори поставки, умови яких, як вказує позивач, відповідачем ФОП ОСОБА_5 в повному обсязі не виконані, з приводу чого і виник спір в даній справі (а.с.12-13, 25-26). Встановлено також, що між ТзОВ «Дорсервіс-Луцьк» та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір від 20 листопада 2014 року, за умовами якого товариство відступило ФОП ОСОБА_4 право вимоги за договором поставки від 27 липня 2012 року, укладеного між ТзОВ «Дорсервіс-Луцьк» та ОСОБА_5 (а.с.68).

У ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованого державним реєстратором станом на 25.02.2015 року, який міститься в матеріалах справи (а.с.70), вбачається, що 25 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 за власним рішенням підприємця.

Проаналізовані судом апеляційної інстанції матеріали справи свідчать про те, що даний спір виник між суб'єктами господарювання (сторонами у справі) з приводу господарської діяльності, яка здійснювалася ними раніше, тобто до припинення підприємницької діяльності однією із сторін у справі - відповідачем ФОП ОСОБА_5, а тому, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та беручи до уваги роз'яснення ВССУ, колегія суддів вважає, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Проте, суд першої інстанції на дані обставини та норми законодавства уваги не звернув, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження в даній справі на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, зокрема, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки процесуальне рішення про відмову у відкритті провадження в даній справі було прийнято судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а саме - п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, що й призвело до неправильного вирішення даного питання, то відповідно до ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала місцевого суду від 26 березня 2015 року підлягає скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2015 року в даній справі скасувати і передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді