Справа № 346/1360/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2332/2015
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Фединяка В.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно договору без номера від 22.06.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_2, останньому надано кредит в сумі 25 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2014 року виникла заборгованість в розмірі 31 882, 01 грн. Просив, стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" борг за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк 31 882,01 грн. заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2012 року та 318, 82 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення є незаконним та необгрунтованим, невірно встановлено обставини, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з вересня 2014 року змінив розмір процентної ставки в сторону збільшення в односторонньому порядку, не повідомивши його та не підписав з ним жодної додаткової угоди. А згідно ст. 1056-1 ЦК України банкам заборонено змінювати умови кредитного договору в односторонньому порядку.

Апелянт вказав, що позивач здійснив нарахування йому неустойки у вигляді пені і двох видів штрафу одночасно: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 494, 38 грн. - штраф (процента складова, пеня - 197, 67 грн.), чим порушив положення статті 61 Конституції України, яка забороняє притягувати особу до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення два і більше разів.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, нарахованих за збільшеною ставкою з вересня 2014 року, штрафу в сумі 1 498, 38 грн. та штрафу в сумі 500 грн.

Апелянт у судове засідання жодного раху не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про день, місце та час судового розгляду справи.

Представник позивача у останнє судове засідання не з'явилася.

Вважаючи, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 22 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 25 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку.

Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в розмірі, встановленому Тарифами банку. Одночасно, п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31 грудня 2014 року заборгованість відповідача становить : 31 882, 01 грн., з яких : 25 757, 24 грн. - заборгованість за кредитом; 3 932, 72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 197, 67 грн. - заборгованість за пеню та комісію, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 494, 38 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд виходив з положень ст.ст. 526, 527, 530, 599, 1050, 1054 ЦК України, встановивши, що відповідач на підставі зазначеного договору отримав кредитні кошти, користується ними, однак умови договору належним чином і в установлений строк не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача розміру заборгованості за кредитом, пені, комісії та штрафів. Однак, судом першої інстанції допущена помилка при перевірці розрахунку процентів, нарахованих за користування кредитними коштами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 22.06.2012 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі (а.с.9). Із цієї заяви виходить, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Він зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з дня надання кредиту і до 01.04.2013 року, процентна ставка за кредитом була 30%, з 01.04.2013р. і до 30.08.2014 року банк змінив тарифну ставку у сторону зменшення до 27,60%. З 01.09.2014р. по 31.12.2014р. (час, до якого заявлений позов), розраховувалася за тарифом 32,40% (а.с.5-8).

Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, передбачена одностороння зміна тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Таким чином, кредитним договором встановлена змінювана процентна ставка.

Апелянт зазначає, що він не був попереджений про збільшення процентної ставки з вересня 2014р.

Позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач був повідомлений про збільльшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обгрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення.

Посилання представника позивача на те, що п. 1.1.3.2.3. договору встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (а.с.17), а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проіформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому законом у ст. 1056-1 ЦК України, звужуючи права клієнта банку, а відтак є нікчемною.

Так само суд не приймає до уваги і пояснення представника позивача, що відповідач був повідомлений про збільшення процентної ставки іншими способами: направленням sms-повідомлень, інформацією, розміщеною на табло у терміналах при здійсненні оплат за кредитом, оскільки такий спосіб інформування відповідача не передбачений законом.

Доводи представника позивача в частині того, що боржник сплачував проценти за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою (навіть за відсутності доказів про належне повідомлення боржника) також не заслуговують на увагу, оскільки іншим чином апелянт не міг захистити свої права, окрім доведення неправомірності підвищення процентної ставки шляхом заперечень проти позову.

Отже, процентна ставка за кредитом з 01.09.2014 року повинна бути розрахована за тарифом 27,60% за період з 01.09 по 31.12.14р. (у межах позовних вимог): 32,4 - 27,6 = 4,8 % (різниця у процентних ставках), необгрунтовано нарахованою сумою процентної ставки у гривнях буде різниця суми нарахованої по процентній ставці 32,4 на залишок поточної та простроченої заборгованості у розмірі 4 924, 42 грн. та суми, яка дорівнює її 4,8 (4 924,42 х 4,8% : 100) = 236,37 гривень - різниця по % ставках за період з 01.09.2014р. по 31.12.2014р. Отже, заборгованість по процентам становить 3932,72 - 236,37=3696,35 гривень.

Що ж стосується доводів апелянта про необгрунтованість нарахування неустойки у вигляді пені та двох видів штрафів, колегія суддів, дійшла висновку про правомірність такого нарахування.

Поняття неустойки передбачено ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Кредитним договором, а саме пунктами 1.1.5.20 та 1.1.5.21 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.21), передбачено у разі несвоєчасного виконання зобов'язань, позичальником сплачується пеня та два види штрафів: фіксована частина - 500 гривень та процентна складова у розмірі 5% від суми позову. Ці умови договору є суттєвими, сторони дійшли згоди щодо них при укладенні договору, а тому повинні виконуватися.

При тому це не є декількома видами юридичної відповідальності в розумінні ст. 61 Конституції України, оскільки є вільною домовленістю сторін за договором, а не привентивними заходами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки судом в частині стягнення процентів за кредитом, не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року змінити в частині задоволення позову у повному обсязі та розміру стягненої заборгованості за кредитним договором.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2012 року, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 25 757, 24 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3 696, 35 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 197, 67 гривень, штрафу у вигляді фіксованої частини у розмірі 500.00 гривень та штрафу у вигляді процентної складової у розмірі 1 494, 38 гривень, а всього 31 645, 64 (тридцять одну тисячу шістсот сорок п'ять гривень шістдесят чотири копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк

Я.Ю. Ковалюк