Справа № 679/1309/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Бондарчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості звернулось ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2".

ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" зазначає, що 29 березня 2007 року між ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та ОСОБА_3 було укладено договір № 014/53-05/59001, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом в розмірі 30600 доларів США, на строк до 28.03.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% на рік.

Вказав, що банк виконав свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором, надавши кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачені умовами кредитного договору.

Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитом станом на 12.06.2015 року на суму 9415,74 доларів США, яка складається: 7140 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі 1530 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 611,57 доларів США заборгованість за відсотками, у тому числі 536,25 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 1664,17 доларів США пеня та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивач не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку. Заперечення проти позову не подавала.

За клопотанням представника позивача проведено заочний розгляду справи.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

З кредитного договору № 014/53-05/59001 від 29.03.2007 року, вбачається, що 29.03.2007 року між ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та ОСОБА_3 було укладено договір № 014/53-05/59001, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом в розмірі 30600 доларів США (п.1 кредитного договору), на строк до 28.03.2017 року (п.2 кредитного договору) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% на рік (п.1.4 кредитного договору).

Відповідності до п.3.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпечення, повернення та плати за користування.

Згідно п.4.1 банк зобовязаний відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязався здійснювати безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та остаточне погашення кредиту на рахунок; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту, сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок.

Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбаченим цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. (а.с.12-19)

Меморіальним ордером від 30.03.2007 року підтверджений факт видачі ОСОБА_3 кредитних коштів в сумі 30600 доларів США. (а.с.10)

З розрахунку заборгованості за договором № 014/53-05/59001 від 29.03.2007 року між ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та ОСОБА_3 встановлено, що станом на 12.06.2015 року загальна сума боргу за даним договором становила 9415,74 доларів США, яка складається: 7140 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі 1530 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 611,57 доларів США заборгованість за відсотками, у тому числі 536,25 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 1664,17 доларів США пеня. (а.с.6-9)

З вимоги про дострокове виконання зобовязання до ОСОБА_3 від 14.04.2015 року встановлено, що позивач ставив перед відповідачем вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. (а.с.25)

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2007 року між ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та ОСОБА_3 було укладено договір № 014/53-05/59001, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом в розмірі 30600,00 доларів США, на строк до 28.03.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% на рік.

Оскільки, згідно із п.6.5. кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору, та оскільки, згідно із ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, тому вимога банку про дострокове погашення заборгованості є законною.

Даний договір відповідає вимогам ст. 634 ЦК України.

Кредитний договір між банком та ОСОБА_3 відповідає і вимогам Закону України "Про фінансові послуги і державне регулювання ринку фінансових послуг", оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не встановлено порушень вимог ст. 203 ЦК України.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки п.5.1 кредитного договору було передбачено повернення коштів щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця, і оскільки ОСОБА_3 зазначені умови порушила, то з неї на користь ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" слід стягнути заборгованість а кредитом, яка становить 7140 доларів США.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором від 29.03.2007 року визначено, що ОСОБА_3 отримала в кредит 30600 доларів США зі сплатою 13,75% річних, і оскільки борг по заборгованості за відсотками, станом на 12.06.2015 року, становить 611,57 доларів США, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 536,25 доларів США, то зазначену суму слід стягнути з відповідача.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_3 зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" виникло право на стягнення з неї пені передбаченої п.10.1 кредитного договору.

Відповідно ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вбачається з кредитного договору № 014/53-05/59001 від 29.03.2007 року укладеного між ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та ОСОБА_3, останній кредитні кошти надавались в іноземній валюті і як встановлено із розрахунку заборгованості, погашення заборгованості за кредитом, відповідач також зобовязана була здійснювати, і здійснювала в іноземній валюті.

За розрахунком заборгованості за договором № 014/53-05/59001 від 29.03.2007 року станом на 12.06.2015 року подано розрахунок заборгованості в доларах і гривнях, проте на день розгляду справи розрахунок заборгованості в гривнях позивачам змінений не був.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України Про банки і банківську діяльність) банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України Про Національний банк України в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

У звязку з наведеним, суд виходить з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

Оскільки, кредит правомірно наданий в іноземній валюті та позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, тому на підставі ч.3 ст.533 ЦК України з ОСОБА_3 слід стягнути кошти, саме так як у своїй позовній заяві просить позивач.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 192, 533, 549, 551, 553, 554, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. 6 Закону України Про фінансові послуги і державне регулювання ринку фінансових послуг , ст.99 Конституції України, керуючись ст. ст. 10, 57, 62, 88, 154, 212, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" заборгованість за кредитним договором від 29 березня 2007 року № 014/53-05/59001 в сумі 9415 (девять тисяч чотириста пятнадцять) доларів США 74 центи, яка складається: 7140 (сім тисяч сто сорок) доларів США заборгованість за кредитом, 611 (шістсот одинадцять) доларів США 57 центів заборгованість за відсотками, 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) долари США 17 центів пеня.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" судовий збір в сумі 1979 (одна тисяча девятсот сімдесят девять) грн. 89 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2