Справа № 301/1938/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Бондаренка Ю. О., Павліченка С. В.,

при секретарі: Шимон М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 16 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Вільхівської сільської ради, де треті особи без самостійних вимог : відділ містобудування та архітектури Іршавської районної державної адміністрації, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, Іршавський районний відділ УДСНС України в Закарпатській області , Управління Держземгенства в Іршавському району Закарпатської області, про скасування рішення та визнання державного акту недійсним , відновлення межі, -

в с т а н о в и л а :

27 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_4, Вільхівської сільської ради, де треті особи без самостійних вимог відділ містобудування та архітектури Іршавської районної державної адміністрації, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, Іршавський районний відділ УДСНС України в Закарпатській області, Управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області, про скасування рішення та визнання державного акту недійсним, відновлення межі.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку №10 по вул. Садовій в с. Вільхівка Іршавського району Закарпатської області, який згідно з технічною документацією збудовано в 1986 році, є користувачем земельної ділянки площею 0,1793 га.

Суміжним землекористувачем та власником житлового будинку № 9 по вул. Садовій в с. Вільхівка Іршавського району є відповідачка по справі ОСОБА_4, яка у липні 2010 року на цій земельній ділянці самочинно розпочала будівництво двоповерхового житлового будинку.

Житловий будинок позивача розташований на земельній ділянці площею 0,1793 га, а житловий будинок відповідачки розташований на земельній ділянці площею 0,2061 га, яка межує з його земельною ділянкою.

Відповідачем грубо порушуються Державні будівельні норми України, а саме: фундамент житлового будинку розміщено на відстані близько 40 см від межі, яка розділяє земельні ділянки. Відстань від його житлового будинку до межі земельної ділянки становить 1 м 60 см.

Рішенням ОСОБА_5 сільської ради VI сесії VI скликання Іршавського району № 83 від 14 червня 2011 року позивачу ОСОБА_3 даний дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житловою будинку № 10 по вул. Садовій в с. Вільхівка та ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,40 га. Ним виготовлена кадастрова справа на площу 0,1793 га, що знаходиться по вул. Садовій, № 10 в с. Вільхівка Іршавського району.

Рішенням Вільхівської сільської ради IX сесії 1-го скликання Іршавського району № 158 від 27 жовтня 2011 року затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку № 9 по вул. Садовій в с. Вільхівка, та передано їй у власність земельну ділянку розміром 0,2061 га.

Однак, рішенням Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області позачерговою XII сесією VI скликання № 211 від 01 березня 2012 року рішення 9-ї сесії 6-го скликання ОСОБА_5 сільської ради від 27 жовтня 2011 року № 158 «Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку № 9 по вул. Садовій в с. Вільхівка, як таке, що суперечить вимогам ст. 60 Закону України «Про землеустрій» - скасовано.

На підставі рішення 12 сесії 6 скликання ОСОБА_5 сільської ради Іршавського району за №222 від 1 березня 2012 року повторно затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку № 9 по вул. Садовій в с. Вільхівка Іршавського району та передано їй у власність земельну ділянку розміром 0,2061 га.

На підставі рішення 12 сесії 6 скликання ОСОБА_5 сільської ради Іршавського району за №222 від 01.03.2012 року відповідачці по справі видано держаний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.20619 по вул. Садовій в с. Вільхівка Іршавського району за реєстровим № 01326 серії ЯЛ № 776167 від 15 серпня 2012 року.

Відповідачка по справі ОСОБА_4 в 2010 році звернулася до позивача за погодженням меж, де в технічній документації знаходився збірний кадастровий план та план погодження земельної ділянки ОСОБА_4 за правильною конфігурацією межі криволінійної траєкторії, межа частково складалася з зелених насаджень (кущів) та бетонних стовпів із сіткою. Відстань фундаменту його будинку спереду від вулиці складала 1,48 п/м, а в кінці будови 1,05 п/м. Даний план межі земельних ділянок встановлений в 40-х роках .

Позивач посилається на те, що вона поставила свій підпис на окремому листку - акті встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 19 квітня 2010 року.

У січні 2014 року позивач, ознайомившись із технічною документацією та державним актом серії ЯЛ № 776167 від 15 серпня 2012 року, виявила, що в технічній документації , план земельної ділянки план ОСОБА_4 по вул. Садовій, № 9 є заміненими і не відповідає плану, погодженому із криволінійною траєкторією межі з боку дороги та відступом від його фундаменту наступних розмірів: 1,48 спереду дороги та 1,05 в кінці фундаменту.

Із схеми плану земельної ділянки ОСОБА_4 вбачається, що загальна площа земельної ділянки ОСОБА_4 складає під будівлями 0,0194 + 0,1867 прибудинкова, що дорівнює 0,2061 га, разом з тим на погодженому плані земельної ділянки ОСОБА_4 складає 0,2178 га, тобто на 0,0117 га більше, а значить межа проходить траєкторією прямолінійно, а не криволінійно, й переходить визначену межу майже на 1 погонний метр за рахунок земельної ділянки позивача.

18 березня 2011 року земельною комісією ОСОБА_5 сільської ради заяву позивача було розглянуто і встановлено, що межа між землями будинковолодінь № 9 та № 10 по вул. Садовій у с. Вільхівка Іршавського району має криволінійну траєкторію, яка у технічній документації та державному акті серії ЯЛ № 776167 від 15 серпня 2012 року гр. ОСОБА_4 є прямолінійною, тобто є порушеною.

В червні 2011 року було зроблено обмір земельної ділянки позивача ОСОБА_6 «Землемір» м. Іршава по існуючій межі в присутності голови ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_7, землеміра сільської ради ОСОБА_8, члена земельної комісії ОСОБА_9.

В кадастровому плані земельної ділянки відповідачки ОСОБА_4 межа, яка розділяє їх суміжні земельні ділянки, викреслена по прямій лінії, внаслідок чого відповідачкою незаконно захоплено частину його земельної ділянки, приблизно 50-60 см в користь гр. ОСОБА_4, що не відповідає фактичній межі земельних ділянок будинковолодінь №9 та №10 по вул. Садовій у с. Вільхівка Іршавського району.

Рішенням 8 сесії 6 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 15 вересня 2011 року № 121 незаконно затверджено технічну документацію на земельну ділянку відповідача ОСОБА_4

Дане рішення порушує його право на землю та межу, яка існує із 58 - х років.

Позивач у ході розгляду справи по суті у порядку ст. 31 ЦПК України уточнила позовні вимоги та посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи та з підстав, передбачених ст. ст. 103, ч.1 ст.106. ч. 1 ст. 107, ч. ч. 3,5. ст. 158 ЗК України, просив у суді першої інстанції:

1. Визнати рішення 12 сесії 6 скликання Вільхівської сільської ради Іршавського району за № 228 від 01.03.2012 р. в частині передачі ОСОБА_4 0,2061 га незаконним та його скасувати.

2. Визнати державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0, 2061 га, виданий ОСОБА_4 по вул. Садовій. 9 в с. Вільхівка Іршавського району за реєстровим № 01326 серії ЯЛ № 776167 від 15.08.2012 р.- недійсним та його скасувати.

3. Припинити за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку відповідно до державного акту серії ЯЛ № 776167 від 15.08.2012 р. зареєстрованим № 01326 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Вільхівської сільської ради Іршавського району.

4. Відновити між земельними ділянками № 9 та № 10 по вул. Садовій в с. Вільхівка Іршавського району межу, яка існувала до порушеного права конфігурацією за наступними лінійними розмірами, а саме по з/бетонних стовпах, висота з/бетонних стовпів h =1,20 -1,40 п.м., відстань між ними = 3. 16 м 3, 14 м, 2. 67 м, загальна кількість - 5 шт. - відповідно до висновку експертизи №227 від 07.05.2015 р.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм процесуального та матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просила скасувати оскаржуване нею рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що після ознайомлення з технічною документацією та державним актом серії ЯЛ №776167 від 15 серпня 2012 року, який виданий відповідачці по справі , позивачем в технічній документації виявлено, що план земельної ділянки, збірний кадастровий план ОСОБА_4 є підміненим і не відповідає плану, який був погоджений позивачем із криволінійною траєкторією межі з боку дороги та відступом від його фундаменту наступних розмірів: 1.48 спереду дороги та 1, 05 в кінці фундаменту.

Судом першої інстанції не взято до уваги, те, що загальна площа земельної ділянки ОСОБА_4 складає під будівлями 0.0194+01867 прибудинкова, що дорівнює 0.231. Однак, на погодженому плані земельної ділянки ОСОБА_4 площа складає 0.2178 га , тобто на 0.0117 га( а. с.16 технічної документації), а саме межа проходить траєкторією прямолінійно, а не криволінійно, і переходить визначену межу майже на 1 погонний метр за рахунок його, позивача, земельної ділянки.

Зокрема, не взятий до уваги висновок земельної комісії ОСОБА_5 сільської ради від 18 березня 2011 року про розгляд заяви позивача, яким встановлено, що межа між землями будинковолодінь №9 та №10 по вул. Садовій у с. Вільхівка Іршавського району має криволінійну траєкторію, яка у технічній документації та державному акті, серії ЯЛ №776167 від 15 серпня 2012 року відповідачки ОСОБА_10- є прямолінійною, тобто порушеною.

Також, суд першої інстанції оцінив критично і не прийняв до уваги висновок експерта у звязку з тим, що у відповідача відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак, позивач ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 0.1847 га, відповідно до будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, яка виділена йому покійним батьком виділено 0.07 га землі, відповідно до інвентарної справи.

Так, у кадастровому плані земельної ділянки відповідачки ОСОБА_4 межу, яка розділяє їх земельні ділянки також викреслено по прямій лінії , внаслідок чого незаконно захоплено його, позивача, частину земельної ділянки, приблизно 50-60 см. в користь гр.. ОСОБА_4 М, що не відповідає фактичній межі земельних ділянок будинковолодінь №9 та №10 по вул. Садовій у с. Вільхівка Іршавського району.

На підставі кадастрових справ представниками ПП„ Закарпаттяпроет проведено обмір суміжних земельних ділянок сторін по справі і було виявлено, що на суміжній межі земельних ділянок №10 знаходяться старі межові знаки , а саме: огорожа, три бетонні стовпи, на яких закріплена металева сітка . Огорожа влаштована криволінійно з нахилом в сторону домоволодіння та накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 стара межа не відповідає плану державного акту від 15 серпня 2012 року. При співставленні земельних ділянок сторін та фактичного користування і державного акту від 15 серпня 2012 року відповідача стара межа між будиноковолодіннями є порушеною.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною .

Судова колегія вважає, що, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, може розглянути справу за відсутністю позивача та його представника, представника відповідача ОСОБА_5 сільської ради, та представників третіх осіб , оскільки вони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які зявилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходить із того, що під час виготовлення технічної документації відповідача ОСОБА_4 щодо передачі йому у власність на земельної ділянки розміром 0,2061 га , із позивачем ОСОБА_3 по справі як суміжним землекористувачем у встановленому законом порядку було погоджені зовнішні меж спірної земельної ділянки . А тому при виготовленні технічної документації та передачі у приватну власність відповідачі органом місцевого самоврядування були дотримані у повному обсязі вимоги земельної законодавства

Також суд першої інстанції вважав, , що оспорюване рішення сільської ради прийняте відповідно до вимог чинного законодавства і в межах повноважень Вільхівської ради, та виданий на підставі цього рішення державний не порушує законні права та інтереси позивача, оскільки ним не надано жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку у розмірі 0.01847 га та не доведено, що він є законним її користувачем в розумінні Земельних кодексів України, що діяли на території України в різний період., а тому відсутні правові підстави для визнання незаконним спірного рішення та виданого на його підставі державного акту.

Судова колегія погоджується із висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин

Судом першої інстанції встановлені наступні факти

Позивач ОСОБА_3 на підставі нотаріального посвідченого договору про поділ спадкового майна від 11 травня 2011 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом 11 травня 2011 року набув право власності на житловий будинок №10 по вул. Садова с. Вільхівка Іршавського району Закарпатської області, який розміщений на земельній ділянці , розмір якої не визначений що знаходилася у користуванні. ( т.1 а. с.76)

20 травня 2011 року Комунальним підприємством „ Іршавське бюро технічної документації вчинено державну реєстрацією на даний будинок та зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3.(т.1 а. с.77)

Рішенням Вільхівської сільської ради VI сесії VI скликання Іршавського району № 83 від 14 червня 2011 року позивачу ОСОБА_3 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житловою будинку № 10 по вул. Садовій в с. Вільхівка та ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,40 га. Ним виготовлена кадастрова справа на площу 0,1793 га, що знаходиться по вул. Садовій, № 10 в с. Вільхівка Іршавського району.

У подальшому, виготовлену позивачем технічну документацію не затверджено, і він на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції є користувачем земельної ділянки розміром 0.07 га, на іншу частину земельної ділянки, яку він фактично використовує, відповідні документі відсутні.

Відповідачка по справі ОСОБА_4 на підставі нотаріального посвідченого договору дарування від 15 жовтня 2009 року набула право власності на житловий будинок №9 по вул. Садова с. Вільхівка Іршавського району Закарпатської області, який розміщений на земельній ділянці, що знаходить у користуванні. ( т.1 а. с. 334-35)

03 грудня 2009 року Комунальним підприємством „ Іршавське бюро технічної документації вчинено державну реєстрацією на даний будинок та зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4.(т.1 а. с.38).

Рішенням 24 сесії 5 скликання ОСОБА_5 сільської ради Іршавського району від 26 березня 2010 року наданий дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Вільхівка. Вул. Садова, №9 та для ведення особистого селянського господарства в загальним розміром 0.60 га. землі. ( т. а. с.24)

Відповідно до акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 19 квітня 2010 року щодо передачі у приватну власність відповідачці ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Вільхівка. Вул. Садова, №9 та для ведення особистого селянського господарства, стверджується факт того, що позивачем ОСОБА_3, як суміжним землекористувачем були погоджені зовнішні межі між їх дворогосподарствами шляхом підписання цього акту за участю представників, зокрема землевпорядника Вільхівської сільської Ради, та представника ОСОБА_6 «Мередіан», який виготовляв технічну документацію ( т. 1 а. с. 31-32 ).

Із змісту даного акту вбачається, що заперечень з боку землекористувачів, в тому числі і від відповідача, не надходило. Також, цим актом були передані межові знаки ОСОБА_4.

Рішенням 12 сесії 6 скликання ОСОБА_5 сільської ради Іршавського району за № 228 від 01.03.2012 року ( а. с. 26 Т.1) затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності,та передано у власність земельну ділянку відповідачці ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Вільхівка, вул. Садова, 9 Іршавського району розміром 0,2061 га.

Відповідачці по справі ОСОБА_4 на підставі рішенням 12 сесії 6 скликання Вільхівської сільської ради Іршавського району за № 228 від 01.03.2012 року, виконкомом ОСОБА_5 сільської ради ( Аня дата ! від серпня 2012 року) виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 776167 від 15.08.2012 р., зареєстрованим № 01326 для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Вільхівка, вул. Садова, 9 Іршавського району розміром 0,2061 га.

Згідно із висновком №227, проведеної земельно-технічної експертизи по справі ( а. с 192-205 Т.2), фактична площа земельної ділянки №9 по вул. Садова с. Вільхівка Іршавського району Закарпатської області на день проведення експертизи становить - 0,2030 га; при співставленні земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні та земельної ділянки, відображеної у державному акті, встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться у фактичному користуванні не відповідає за конфігурацією, за лінійними розмірами та площею земельній ділянці, відображеній у державному акті відповідача, а саме: накладається на суміжні земельні ділянки: на земельну ділянку відповідача ОСОБА_3 на - 0,0069 га., на земельну ділянку ОСОБА_11 на - 0,0036 га., на земельну ділянку гр.ОСОБА_11, на - 0,0100 га., на земельну ділянку загального користування на -0,0031 га., на земельну ділянку загального користування на -0,0005 га.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок включає, зокрема, матеріали польових геодезичних робіт, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу.

При цьому акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки є основним документом в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, після складання та підписання якого виключається спір між суміжними користувачами.

У ч. 3 ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі є суміжними землекористувачами

Позивач набув права власності на житловий будинок у порядку спадкування на підставі нотаріального посвідченого договору про поділ спадкового майна від 11 травня 2011 року, який розташований на земельній ділянці розміром 0.07 га, користується земельною ділянкою площею 0,1847 га, хоча згідно з будівельним паспортом на забудову земельної ділянки його покійному батькові було виділено 0,07 га ( а. с. 21-25 інвентаризаційної справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Зі змісту цієї норми права випливає, що за загальним правилом набуття права власності на земельну ділянку провадиться за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач (його законний представник) звертався до органів влади чи органів місцевого самоврядування з заявою про набуття права власності на земельну ділянку біля успадкованого будинку до травня 2011 року.

Отже, позивачеві належить на праві користування 0.07 га землі на розміщений його житловий будинок. Інша частина земельної ділянки, якою фактично користується позивач у встановленому законом порядку, йому не передавалася, а розмір цієї фактичної земельної ділянки та межі у натурі не визначався, тобто з передачею позивачеві твердих межових знаків .

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який відхилив і не взяв до уваги висновок проведеної по справі земельної технічної експертизи , яким встановлені факти невідповідності конфігурації та порушення межі земельних ділянок між суміжними землекористувачами, які є сторонами по справі з мотивів того, що дану експертизу було проведено на підставі поданих позивачем розмірів та конфігурації земельної ділянки, якою він фактично користується, а не на підставі акту встановлення та погодження зовнішніх меж від 19 квітня 2010 року ( т.1 а. с.31) та конфігурації цієї земельної ділянки, яка є відображена у державному акті відповідача .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що рішенням органу місцевого самоврядування відповідно до статті 186 Земельного кодексу України затверджено технічну документацію із землеустрою відповідачки по справі щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які є визначені із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка, які є суміжними користувачами і сторонами по справі.

Із тексту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що позивачем визнається факт того, що з ним, як суміжним землекористувачем, відбулося погодження зовнішніх меж земельної ділянки та підписання акту від 19 квітня 2010 року та акту передачі межових знаків на зберігання від 19 квітня 2010 року, до яких був доданий план погодження земельної ділянки .

Позивач посилається на доводи позовної заяви та доводи апеляційної скарги про те, що план погодження земельної ділянки відповідачки, який є у матеріалах технічної документації, є підмінений, оскільки він погоджував інший план, однак позивачем на дане твердження доказів у встановленому законом порядку не подано.

Також, судова колегія констатує, що погодження меж земельної ділянки та акт передачі межових знаків на зберігання, підписаний позивачем ОСОБА_12В, відповідачкою ОСОБА_4 та землевпорядником ОСОБА_5 сільської ради , представником ОСОБА_6 „ Меридіан-ІР. Отже, сільської радою було дотримано у повному обсязі вимоги земельного законодавства щодо встановлення та узгодження меж земельної ділянки, яка була передана у власність відповідачеві.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів, що внаслідок приватизації відповідачкою земельної ділянки площею 0.2061 га у визначених у державному акті межах було зменшено розмір земельної ділянки позивача, змінено межу, яка існує між земельними ділянками сторін.

Доводи апеляційної скарги не мають правого значення для вирішення даної справи , а тому підлягають відхиленню.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції є правильним щодо прийняттям оскаржуваного рішення сільської ради та, відповідно, видачею оспорюваного державного акта відповідачці не було порушено права позивача на користування земельною ділянкою, а тому, відсутні правові підстави, передбачені ст. 140-149 ЗК України, для визнання недійсним оспорюваного рішення та державного акту.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 16 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: