АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/861/15-ц 22-ц/774/1708/К/15
Справа № 182/861/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1708/К/15 ОСОБА_1
Категорія 47 (ІІІ) Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської А.П.,

секретар - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 підприємства «Агро-Синтез» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 підприємства «Агро-Синтез» про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та повернути земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_4 підприємства «Агро-Синтез» до ОСОБА_2 про тлумачення змісту договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 підприємства «Агро-Синтез» (надалі ПП «ОСОБА_1 - Синтез») про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 6,880 га, яка знаходиться на території південної сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. 28 травня 2009 року між ОСОБА_2 з одного боку та ПП «ОСОБА_1 - Синтез» був укладений договір оренди землі строком на 10 років. Відповідно до розділу 8 якого, сторонами передбачено, що вищевказаний договір оренди може бути розірваний в односторонньому порядку після 5 років оренди, за умови письмового попередження заінтересованої особи не пізніше, ніж за три місяці. Враховуючи положення договору позивач 10.06.2014 року направив лист ПП «Агро-Синтез» про розірвання договору після спливу 5 років оренди. У відповідь позивач отримав лист, в якому відповідач повідомив, що розгляне його звернення після збору урожаю. 23.09.2014 року позивач знов звернувся до відповідача з листом в якому просив повернути належну йому земельну ділянку, однак відповідач відмовив ОСОБА_2 у поверненні земельної ділянки.

Враховуючи зазначене просив суд: визнати розірваним договір оренди земельної ділянки від 28.05.2009 року укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агро-Синте», зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) у Нікопольському Центрі ДЗК за №72 02.07.2009 року; зобовязати ПП «Агро-Синтез» повернути орендовану земельну ділянку її власнику - ОСОБА_2; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

У квітні 2015 року ПП «Агро-Синтез» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про тлумачення змісту договору, в якому просив суд винести рішення про тлумачення договору оренди земельної ділянки від 28.05.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП „Агро-Синтез, з метою визначення пріоритетості пунктів 4.2. та 2.1. чи розділу 8 вказаного договору оренди, як таких, що протирічать один одному, оскільки в п. 4.2. зазначено , що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, в п.2.1. встановлений 10-ти річний термін дії договору, а в розділі 8 договору зазначено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку після пяти років оренди.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року вказані позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ПП «Агро-Синтез» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, в частині відмови у задоволенні заявленого ним позову, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким задовольнити заявлений ним позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин справи. В іншій частині рішення суду просе залишити без змін.

Зокрема, на думку апелянта, суд дійшов до хибного висновку про те, що позивач ані в своїх поясненнях, ані в своїх запереченнях не вказав конкретно підстави з яких мав намір розірвати договір оренди в односторонньому порядку, оскільки у своїх листах до ПП «Агро-Синтез» та у судовому засіданні позивач повідомив, що бажає розірвати укладений договір оренди з метою ведення особистого сільськогосподарського виробництва. Крім того договором оренди чітко передбачена можливість такого розірвання договору в односторонньому порядку після пяти років оренди.

Також не відповідає обставинам справи і висновок суду про те що, відповідно до розділу 8 Договору сторони мають право розірвати договір фактично лише один раз -01.07.2014 року, що в свою чергу є обмеженням прав та інтересів сторін, та суперечить умовами договору, яким чітко визначено право на розірвання договору в односторонньому порядку у будь який час після спливу 5 років оренди.

Крім того на думку апелянта не відповідає обставинам справи і висновок суду про неналежне повідомлення орендаря, позивачем про розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак рішення суду підлягає зміні, в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_2, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, рішення суду оскаржується апелянтом тільки в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ПП «ОСОБА_1 - Синтез» рішення суду апелянтом не оскаржується. В звязку з цим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, предметом апеляційного розгляду є рішення суду в наступній частині : визнання договору оренди земельної ділянки від 28.05.2009 року укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агро-Синте» розірваним та повернення земельної ділянки її власнику ОСОБА_2

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 6,880 га, розташована на території південної сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДП№ 016570 від 16.12. 2002 року.

28 травня 2009 року між ПП «Агро-Синтез» та ОСОБА_2 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до п.2.1. договір укладено терміном на 10 років, починаючи з засвідчення факту державної реєстрації та дати його реєстрації у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

02 липня 2009 року договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) у Нікопольському Центрі ДЗК за №72, та відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки в натурі, земельна ділянка площею 6,880 га. була передана ОСОБА_2 ПП «ОСОБА_1 - Синтез». (а.с. 6)

Відповідно до п.4.1 Договору, підставою розірвання договору є; взаємна згода-сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання, другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання, а також з інших підстав, визначених законом, вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною прав і обовязків передбаченних договором; добровільна відмова Орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності Орендаря.

Згідно п. 4.2 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається

Абзацом 3 п.4.3. договору встановлено, що сторони погоджуються з тим, що розірвання цього договору має здійснюватись за умови письмового попередження заінтересованої сторони не пізніше ніж за три місяці. При цьому повернення земельної ділянки орендодавцю проводиться по закінченню збирання посіяної культури.

Відповідно до розділу 8 Договору сторони домовились, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку після 5(пяти) років оренди.

Відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки в оренду до Договору оренди земельної ділянки від 28.05.2009 року ОСОБА_2 передав, а ПП«Агрого-Синтез» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, площею 6,88 га.(а.с. 6).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 ставить питання про розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на положення розділу 8 договору у якому сторони погодили, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку після 5(пяти) років оренди, а враховуючи те, що пять років вже сплинуло, позивач має право, чітко передбачене договором на його розірвання та повернення земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявленого позову та відсутності правових підстав для розірвання договору оренди, з посиланням на те, що позивач своєчасно, після пяти років оренди письмово не попередив орендаря про бажання розірвати договір оренди в односторонньому порядку та не надав суду доказів про безпосереднє отримання відповідачем цих попереджень та проекту угоди про розірвання договору та не зазначив конкретної підстави з якої він мав намір розірвати договір в односторонньому порядку.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, однак, не може погодитися з мотивами відмови з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною четвертою статті 124 вищевказаного Закону передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України Про оренду землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Частиною 2 ст. 125 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 ЗК України).

Згідно із ч, 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону № 161-XIV, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 Закону № 161 -ХІV набирає чинності.

Як встановлено матеріалами справи, спірний договір був зареєстрований у Нікопольському Центрі ДЗК 02.07.2009 року.

Пунктом 2.1 Договору оренди земельної ділянки, встановлено термін дії договору 10 років, починаючи із засвідчення факту державної реєстрації та дати його реєстрації у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається

Однак, розділом 8 «Додаткові умови» Договору оренди земельної ділянки сторони додатково домовились, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку після 5(пяти) років оренди, тобто після 01 липня 2014 року.

Сторонами погоджено також і те, що розірвання цього договору має здійснюватись за умови письмового попередження заінтересованої сторони не пізніше ніж за три місяці.

Таким чином, про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки позивач ОСОБА_2 мав повідомити ПП «Агро-Синтез» не пізніше 01 квітня 2014 року.

Однак, як вбачається з копій листів-повідомлень, повідомлення про намір розірвати договір оренди земельної ділянки були направлені позивачем ОСОБА_2 на адресу відповідача ПП «Агро-Синтез» 10.06.2014 року та 23.09.2014 року без зазначення дати розірвання договору оренди земельної ділянки, з якої позивач вважає договір оренди розірваним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушені права орендодавця та є підстави для його розірвання.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки від 28 травня 2009 року в односторонньому порядку.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, позов ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та зобов`язання повернути земельну ділянку задоволенню не підлягає, як передчасний. Висновок суду першої інстанції щодо можливості розірвання договору оренди лише 01.04.2014 року є помилковим, оскільки розділом 8 Договору, передбачено право сторін на одностороннє розірвання договору саме після 01.07.2014 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що повідомлення про вручення поштового відправлення, а також відповіді ПП «Агро-Синтез» на вказані листи, є належним доказом направлення позивачем листів про намір розірвати Договір оренди в односторонньому порядку, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки зазначені повідомлення направлені після проведення посівних робіт не містять дати, з якої позивач, згідно розділу 8 Договору бажає розірвати Договір оренди земельної ділянки з відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 В іншій частині рішення суду не оскаржується тому колегією суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_6