АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Сирбул О.Ф.
№ 22-ц/796/8678/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Локомотивсервіс» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року про закриття провадження в справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Локомотивсервіс» на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Валявського Олександра Анатолійовича про стягнення витрат на проведення виконавчих дій при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2011 року, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Локомотивсервіс», стягувач: Управління Служби безпеки України у м.Києві,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року закрито провадження в справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Локомотивсервіс» (далі ТОВ «Локомотивсервіс») на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Валявського О.А. про стягнення витрат на проведення виконавчих дій при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2011 року, боржник: ТОВ «Локомотивсервіс», стягувач: Управління Служби безпеки України у м. Києві.

В апеляційній скарзі ТОВ «Локомотивсервіс» просить вказану ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження в справі за його скаргою, неправильно застосував положення ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»та ст. 384 ЦПК України, які визначають, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця подається боржником до суду, який видав виконавчий документ.

В апеляційній інстанції представник ТОВ «Локомотивсервіс» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві та Служби безпеки України у місті Києві не зявилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ТОВ «Локомотивсервіс», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2014 року ТОВ «Локомотивсервіс» звернулося до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Валявського О.А. про стягнення з ТОВ «Локомотивсервіс» витрат на проведення виконавчих дій від 06 листопада 2014 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року було закрито провадження в справі за скаргою ТОВ «Локомотивсервіс» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ст. ст. 383, 384 ЦПК, ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.7 постанови Пленуму п. 7 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ст. ст. 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 07 лютого 2014 року №6 при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Врахувавши положення вищезазначених норм, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про закриття провадження в справі за скаргою ТОВ «Локомотивсервіс».

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ТОВ «Локомотивсервіс» підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Локомотивсервіс» відхилити, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді