Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1989/15-ц
Провадження № 2/483/694/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Басової Н.Г.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очаківського міськвиконкому Миколаївської області, третя особа - Управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, -

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий 01 квітня 1993 року на підставі рішення Очаківської міської ради Миколаївської області № 86 від 30 березня 1993 року на ім'я ОСОБА_2, який зареєстрований в книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 489 та посвідчує право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для ведення господарства.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 06 липня 1998 року вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 стала власницею 1/2 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 21 липня 1998 року право власності було зареєстровано в Очаківській міській філії БТІ за №517. 08 грудня 2011 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 стала власницею ще 1/2 частки того ж житлового будинку. 13 грудня 2011 року право власності було зареєстровано в міській філії БТІ за №35162717. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 1000 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для ведення господарства. Земельна ділянка на підставі рішення Очаківської міської ради № 86 від 30 березня 1993 року була передана у приватну власність попередньому власнику - ОСОБА_3. 01 квітня 1993 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 489. Оскільки при оформленні спадкових прав позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з підстав невідповідності державного акту вимогам законодавства, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Сторони та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Очаківської міської ради Миколаївської області № 86 від 30 березня 1993 року ОСОБА_3 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 1000 кв.м. для ведення господарства, що розташована на території АДРЕСА_1

На підставі зазначеного рішення 01 квітня 1993 року Очаківською міською радою Миколаївської області виданий державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований за № 489.

Зі змісту цього акту вбачається помилка у написанні імені по батькові власника, а саме: «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2». Крім того, відсутня печатка органу, який видав державний акт.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за заповітом в рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 6). Останні успадкували по 1/2 частці житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

08 грудня 2011 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину належить ціла частка вказаного вище житлового будинку (а.с. 10).

За змістом роз'яснень державного нотаріуса Другої очаківського державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 848/02-14 від 25.09.2015р., спірний державний акт не відповідає вимогам чинного законодавства і тому не може бути прийнятий в якості правовстановлюючого документу (а.с. 18).

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки позивачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Стаття 155 ЗК України закріплює, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України в постанові №6-46цс14 від 04 червня 2014 року.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647, затверджена Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 325 від 22.06.2009, затверджена Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, відповідно до пункту 4.1 якої виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається.

У п. 4.2 цієї Інструкції зазначено, що у разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим.

Відповідно до п. 4.4 вищевказаної Інструкції у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта.

Враховуючи ту обставину, що виданий ОСОБА_2 державний акт містить помилкове зазначення її імені по батькові, частково заповнений російською, а частково - українською мовами, не містить печатки, а також той факт, що ОСОБА_2 померла та, крім того, з 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, так як право власності підтверджується свідоцтвом, що видається органом державної реєстраційної служби, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Очаківського міськвиконкому Миколаївської області, третя особа - Управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити повністю.

Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 01 квітня 1993 року, на підставі рішення Очаківської міської ради народних депутатів №86 від 30 березня 1993 року, зареєстрований в Книзі актів на право приватної власності на землю за №489, на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1000 кв.м на території міста Очакова Миколаївської області за адресою: АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для ведення господарства, - визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: