У х в а л а

іменем україни

18 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О. Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1 000 грн щомісячно і до досягнення ними повноліття починаючи з 12 листопада 2014 року.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суди обґрунтовано виходили із того, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому на користь позивачки відповідно до вимог ст. 184 СК України підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі. Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
І.К. Парінова
О.В. Ступак