Справа № 444/2449/14 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/7344/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

секретар Симець В.І.

з участю представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ "Приватбанк" на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року у справі за заявою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області про роз"яснення рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року розяснено рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виселення наступним чином.

Якщо у кредитному договорі, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 від 23.04.2008 року зазначено, що будинок, який розміщений за адресою: м. Рава-Руська вул. С.Наливайка, 2 Жовківського району Львівської області був придбаний ним за рахунок кредиту /позики/ банку повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, то необхідно виселити вказаних у рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 05.02.2015 року громадян без надання їм іншого постійного жилого приміщення. Тобто, при виселенні даних громадян слід керуватись вимогами ст. 109 ЖК Української РСР.

Ухвалу оскаржив представник ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_9 Вважає таку незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Мотивує тим, що надаючи відповідні розяснення судового рішення, суд фактично змінив своє рішення, у якому ніяких умовностей щодо виселення немає і такі не убачаються з мотивувальної його частини. Окрім того, суд не звернув уваги на те, що окрім кредитного договору є договір іпотеки і звернення стягнення та виселення відбувається з урахуванням двох договорів, а не тільки кредитного договору.

При розгляді справи за апеляційною скаргою, представник апелянта доводи такої підтримав. Додатково просить врахувати, що на його думку, з врахуванням мотивувальної частини рішення таке взагалі не підлягало роз»ясненню, оскільки є чітким та зрозумілим, а підстави за яких державний виконавець звернувся з заявою про роз»яснення не узгоджуються з вимогами ЦПК України.

Інші учасники в судове засідання не зявились, належно повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Розглядаючи подану заяву, суд керувався ст. 221 ЦПК України, яка регулює питання розяснення рішення суду, якщо воно є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, де суд за їх заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду необхідно роз»яснити та вважав, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення ст.40 цього Закону, так і норма ст. 109 ЖК УРСР. З врахуванням таких норм надав відповідні роз»ясення про що вказано вище.

Проте колегія суддів вважає, що судом оскаржувана ухвала постановлена з порушенням порядку, встановленого для її вирішення, виходячи з таких мотивів.

Суд не звернув увагу на те, що звертаючись до суду із заявою, державний виконавець керувався ст.5, 32, 78 ЗУ « Про виконавче проваження» /далі Закон/.

Ст. 5 Закону визначає обов»язковість вимог державного виконавця.

Ст. 32 Закону визначає заходи примусового виконання рішень.

Ст. 78 Закону врегульовує питання виконання рішення суду про виселення, в тому числі у випадках виселення без надання іншого приміщення так і з його наданням.

Яким чином вказані норми врегульовують право зверенння державного виконавця з заявою про роз»яснення, суд не встановив.

Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що у прохальній частині заяви державного виконавця останній просив:

Роз»яснити спосіб виконання виконавчих листів, виданих 07.07.2015 року судом на підставі рішення про виселення, а також встановити чи змінити спосіб виконання виконавчого документа.

Вирішуючи заяву по суті, суд не встановив обставин, про що саме звернувся державний виконавець.

Із змісту поданої заяви можна припустити, що державний виконавець просив суд встановити спосіб виконання судового рішення, яке не може виконати з тих підстав, що в резолютивній частині виконавчих документів не вказано (не встановлено) подальше місце проживання неповнолітніх дітей, а також відсутні відомості про надання будь-якого іншого житла, для проживання сім»ї ОСОБА_3. Зокрема вказував на те, що 05.02.2015 року Жовківським районним судом Львівської області винесено рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виселення. 07.07.2015 року Жовківським районним судом Львівської області видано виконавчі листи, які надійшли до ВДВС Жовківського РУЮ Львівської області на виконання. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з наданням боржникам добровільного терміну для виселення в строк до 03.08.2015 року. Однак, в наданий термін боржники добровільно приміщення не звільнили. 11.08.2015 року до ВДВС Жовківського РУЮ Львівської області надійшов лист від виконавчого комітету Рава-Руської міської ради з проханням не допустити виселення неповнолітніх дітей та їх сім"ї з будинку. Просить роз»яснити подальший спосіб виконання виконавчих листів, виданих 07.07.2015 року Жовківським районим судом Львівської області на підставі рішення по справі №444/2449/14-ц про виселення.

Згідно ст. 11, 36 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого документа має право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміни порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення. Однак одночасна реалізація такого права не узгоджується із зазначеною нормою. Якщо рішення суду не є зрозумілим, то питання зміни способу його виконання чи питання відстрочки чи розстрочки у виконанні є нелогічним і навпаки.

В вищенаведених положень закону убачається, що суд розглядаючи заяву державного виконавця, не зясував підстав звернення до суду державного виконавця, самостійно визначив такі підстави та прийшов до висновку про необхідність роз»яснення рішення суду, не встановивши в чому саме полягає його незрозумілість для державного виконавця, якщо звернення мало місце з цих підстав та всупереч вимогам ст. 221 ЦПК України фактично вдався до розяснень мотивів судового рішення щодо застосування норм матеріального права, які вважав підлягали застуванню судом при вирішенні спору по суті та не врахував, що державний виконавець подаючи вищезгадану заяву не наводив жодних мотивів та обґрунтувань в якій частині рішення суду незрозумілим та неясним.

Колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи необхідно встановити підстави звернення до суду державного виконавця, визначитись з нормами права, які підлягають застосуванню при вирішенні питання та ухвалити відповідне судове рішення у справі.

Керуючись ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312 , ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити частково.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року скасувати, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді