Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «ТОР» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який у подальшому уточнила і просила визнати недійсним з моменту укладення договір про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між нею та дочірнім підприємством «Тор» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» (далі - ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс»), визнати недійсним з моменту укладення договір від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між нею та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», стягнути з ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на її користь 3 600 грн як незаконно отриманих за наслідками укладення договору від 16 вересня 2009 року № 03149, стягнути з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 33 325, 74 грн як незаконно отриманих внаслідок укладення договору від 16 вересня 2009 року № 03149.

Позивач посилалася на те, що 16 вересня 2009 року між нею (замовником) та ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (виконавцем) було укладено договір № 03149. Предметом договору є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах договору та додатків до нього. 16 вересня 2009 року між нею (партнером) та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (адміністратором) було укладено договір № 03149, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару, на умовах програми діяльності Приват-Плюс.

Виконуючи умови вищезазначених договорів, вона сплатила на рахунок ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 3 600 грн, на рахунок компанії ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» - 33 325, 74 грн, однак відповідачі не виконали свої договірні зобов'язання.

Зазначала, що укладені 16 вересня 2009 року договори між нею та відповідачами були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема вони порушують її права як споживача послуг, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, та не відповідають її внутрішній волі на момент укладення договорів та на даний час, а тому підлягають визнанню судом недійсними.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між ОСОБА_3 та ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». Стягнуто з ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_3 3 600 грн, сплачених нею за цим договором.

Визнано недійсним договір від 16 вересня 2009 року № 03149, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». Стягнуто з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_3 33 325, 74 грн, сплачених нею за цим договором. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року змінено рішення суду першої інстанції. У частині визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг від 16 вересня 2009 року № 03149, укладеного між ОСОБА_3 та ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», стягнення із ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_3 3 600 грн рішення суду скасовано та ухвалено нове по відмову у позові за спливом позовної давності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 16 вересня 2009 року між ОСОБА_3 (замовником) та ДП «Тор» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (виконавцем) було укладено договір № 03149, предметом договору є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах договору та додатків до нього, оформлення документів та підписання договору № 03149 від 16 вересня 2009 року із ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». У той же час, замовник ОСОБА_3 зобов'язалася провести оплату наданих послуг у сумі 3 600 грн., які вона оплатила.

16 вересня 2009 року між ОСОБА_3 (партнером) та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (адміністратором) було укладено договір № 03149, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс (далі - Програма), яка є додатком № 1 до цього договору. Згідно додатку № 2 до вказаного договору, партнер зобов'язався сплачувати адміністратору щомісячний чистий платіж (внесок) у сумі 333 грн. 34 коп. та щомісячні адміністративні витрати у розмірі 0,21 % від вартості товару, що складає 126 грн. Цим товаром, як зазначено в додатку, є сільськогосподарська техніка вартістю 60 тис. грн.

Як вказувала позивач у своєму позові, вона мала намір отримати позику у сумі 60 тис. грн.

У відповідності до умов договору позивач сплатила на користь відповідача ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» щомісячний чистий платіж (внесок) на загальну суму 33 325 грн. 74 коп.

Як вбачається із п. 2.2 Програми, послуги, які є предметом договору укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», надаються позивачу стороною відповідача шляхом формування товариств партнерів.

Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти, а ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» проводить для товариства партнерів в кінці кожного непарного місяця асигнаційний акт №1 та в кінці кожного парного місяця - асигнаційний акт № 2. Право на отримання товару по результатах асигнаційного акту №1 надається тим партнерам, які мають найбільшу кількість заявлених платежів. Право ж на отримання товару за асигнаційним актом № 2 - тим партнерам, які матимуть найбільшу сумарну кількість проплачених платежів. Право на отримання товару за результатами асигнаційного акту є підставою для придбання його за рахунок фонду товариства, утвореного із суми щомісячних чистих платежів.

З договору вбачається, що він не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом сільськогосподарської техніки, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання клієнтом транспортного засобу, навіть у разі повної оплати його вартості.

Пунктом 11.3 Програми передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання партнером платіжної вимоги, надісланої адміністратором, партнер сплачує штраф у розмірі 20% від суми несплачених щомісячних платежів.

Судами також встановлено, що у відповідності до умов діяльності Програми, яка є невід'ємним додатком до договору про надання послуг, право на отримання грошових коштів для придбання товару може бути надано позивачу лише під час її участі у асигнаційному заході. Кількість учасників, яким надається право на отримання товару, відповідає кількості товарів, що можуть бути придбані за кошти товариства партнерів, сформованого у поточному місяці. Фонд товариства формується за рахунок щомісячних загальних платежів сплачених партнерами.

Таким чином, відповідачі формували групу клієнтів системи за рахунок сплати щомісячних внесків, сплачених клієнтами програми, тобто за кошти членів самої програми формувався фонд даної групи.

Визнаючи недійсним договір, предметом якого є надання позивачу послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс, апеляційний суд виходив із того, що такий договір вчинено із порушенням положень ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» шляхом обману, нечесної підприємницької діяльності, із несправедливими умовами без відповідної ліцензії.

Разом з тим, на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсними правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики.

За ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак у сукупності.

Відсутність будь-якої з вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, від 25 червня 2014 року № 6-74цс14, від 03 вересня 2014 року № 6-98цс14).

Натомість на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визнається недійсним правочин, вчинений під впливом обману та умови якого є несправедливими (якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача).

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13).

Таким чином, апеляційний суд не врахував, що ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними та відповідно предмет доказування у таких справах є відмінним.

За таких обставин, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Щодо договору, предметом договору є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах договору та додатків до нього, оформлення документів та підписання договору № 03149 від 16 вересня 2009 року із ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», то суд апеляційної інстанції, встановивши факт виконання цього договору у день укладення, дійшов обґрунтованого висновку щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності на оскарження його в суді.

Підстав для скасування рішення апеляційного суду в цій частині не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року скасувати у частині вирішення вимоги про визнання недійсним договору від 16 вересня 2009 року № 03149, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс, й стягнення коштів за ним, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення спору про визнання недійсним договору 03149 від 16 вересня 2009 року про надання консультаційних послуг, стягнення сплачених за ним коштів залишити без змін рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук