Справа № 727/5615/15-ц
Провадження № 2/727/1724/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Шевченківськийрайонний суд м. Чернівці в складі:

Судді - Семенка О.В.

за участю:

секретаря - Гончарук Н.Г.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дітей, зобовязання передачі малолітніх дітей та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2010 року, позивач ОСОБА_1, уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 239 (копія свідоцтва про шлюб додається). Від шлюбних у них народилися діти, а саме: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що зроблено відповідний актовий запис за № 615 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 про що зроблено відповідний актовий запис за № 2874.

Після народження першої дитини ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач перебуває у відпустці за доглядом за дитиною до трьох років, не виходячи з відпустки народила другу дитину сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому продовжує перебувати у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Даний факт підтверджується документами з управління праці та соціального захисту населення з Шевченківської районної ради у місті Чернівці.

Позивач із відповідачем з дня одруження та після народження дітей проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Проживаючи з відповідачем в квартирі його матері неодноразово без будь-яких ґрунтовних підстав критикував мій процес виховання наших малолітніх дітей. Постійно давав зауваження, які переходили у сварку, зневажливо ставився до позивача при цьому у присутності малолітніх дітей використовував ненормативну лексику.

Оскільки сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися через діаметрально протилежні погляди на життя, характери, фізичну та психологічну несумісність, що призводило до втрати поваги одне до одного, любові безпричинних сварок та скандалів, в серпні 2014 року позивач вимушена була покинути місце проживання відповідача, малолітніх дітей відповідач взяти позивачці заборонив, силоміць їх утримує та не віддає. Позивач неодноразово зверталась до відповідача, приходила до місця проживання дітей для зустрічей із ними та з метою прийняття активної участі у їх вихованні та утриманні, останній перешкоджав позивачу у цьому та не надавав такої можливості. При цьому відповідач створював психологічну ситуацію, яка переходила у сварку та брутальне висловлювання на адресу позивача, перешкоджав у спілкуванні з дітьми, утримував їх противолі позивача.

Повернути малолітніх дітей: синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивачу відповідач відмовляється.

Незаконними діями відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в три тисячі гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала протягом року у звязку з його протиправною поведінкою. Протягом року неодноразово зверталася до працівників міліції, служби у справах дітей, орган опіки та піклування Чернівецької міської патронажної служби, представників Церкви де відповідач несе пасторську службу.

Просить суд, визначити місцем проживання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 біля їх матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн та витрати пов'язані із розглядом справи в суді згідно квитанції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позов підтримали пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та доповненнях до неї.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та надали суду письмове заперечення, яке міститься в матеріалах справи, в якому вказали про те, що вважають позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Чернівецької міської ради в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, надав суду письмовий висновок про доцільність визначення проживання малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1

Згідно показів свідка ОСОБА_9, вбачається, що позивач пішла з сімї із-за непорозуміння з мамою відповідача, зазначає, що позивачка постійно займалася хатньою роботою та дітьми. Однак відповідач обзивав та бив позивачку, крім того відповідач налаштовує дітей проти позивача. Також свідок зазначив що вона разом із позивачем неодноразово намагалися побачити дітей, однак відповідач заборонив позивачу бачитися з дітьми, з даного прводу позивач зверталася неодноразово до правоохоронних органів.

Згідно показів свідка ОСОБА_10, вбачається, що позивачка пішла із сімї в 2014 році, після чого позивачці заборонили бачитися з дітьми. Крім того свідок зазначив про те, що позивач хотіла зберегти сімю та намагалася приймати участь у житті дітей однак відповідач заборонив їй це робити та не дозволяв бачитися з дітьми.

Згідно показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона проживає за адресую: АДРЕСА_1, разом із своїм сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Зазаначає, що позивачка не захотіла виконувати свої обовязки по догляду за дитиною та в таравні 2014 року, втікла з дому і по даний час не проживає разом із своїми дітьми. Крім того ОСОБА_11 зазначила, що позивачка не приймала участі у вихованні дітей у весь вказаний період часу, постійно влаштовувала сварки та два рази наносила свідку тілесні ушкодження з приводу яких свідок зверталася до правоохоронних органів. Перешкод у спілкуванні дітей із матірю відповідача не створював.

Однак, суд не може прийняти до уваги покази свідка ОСОБА_11 оскільки даний свідок являється близьким родичом відповідача, у звязку з родинними відносинами займає сторону відповідача та знає про суть спору.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона ходила до церкви де ОСОБА_2 був пастером, ще коли він не був одружений. Коли він одружився, вона була на весіллі. Потім в них народилися діти, вказувала, що з другою дитиною були проблеми зі здоровям і вся церква молилася за них. Якось в церкві вона побачила ОСОБА_1, яка сиділа на задніх рядах, тоді вона спиталася своїх братів та сестер, які сказали, що пастер з ОСОБА_1 розлучаються. Вона особисто тоді підійшла до пастера і розмовляла з ним, хотіла сприяти якимось чином у збереженні сімї, наводила приклади з Біблії. Потім запропонувала допомогу у пошуку квартри, хотіла надати йому адрес квартири, яка здавалася в оренду, але пастер сказав, що подумає. Зазначала, що ОСОБА_1 завжди піклувалася про дітей, вона завжди займалася ними, діти завжи були огайні та гарно вдягнуті. За пастера також нічого поганого сказати не може, він проявляв уваги до дітей, а як по відношенню до дружини він себе поводив вона не може сказати нічого. Зі слів інших людей їй відомо, що ОСОБА_2 не допускає ОСОБА_1 до дітей.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона разом з ОСОБА_1 ходила до дітей, але ОСОБА_2 не відчиняв двері і не пускав її до дітей. Відповідач робить перешкоди у спілкуванні мітері з дітьми, налаштовує їх проти матері.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засідані пояснив, що знає сімю ОСОБА_2 з 2010 року. Вказує, що позивачка постійно займалася дітьми. ОСОБА_15 тільки з позитивної сторони. Йому відомо, що після того як сімя ОСОБА_2 розпалася, відповідач забороняв позивачці бачитися з дітьми, відповідач налаштовує дітей проти позивача. Також свідок зазначив що він разом із позивачкою ходили до відповідача додому, до будівлі не заходили, спілкувалися на вулиці. Намагалися побачити дітей, або забрати їх, однак відповідач забороняв позивачу бачитися з дітьми.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засідані пояснила, що ОСОБА_2 є другом її сімї. Вона із чоловіком доволі часто буває в гостях у ОСОБА_2. Коли вони приходять в гості то завжди приносять якійсь продкути дітям. Незважаючи на те, що остнній рік ОСОБА_2 проживає без дружини, в квартирі завжди прибрано, чисто, діти доглянуті, огайні, діти добре розвинуті. Діти дуже привязані до батька. Бабусю називають мамою, а про свою рідну маму діти не згадують. Коли позивачка покинула дітей то цей факт дуже сильно вплинуло на молодшу дитину. Зазначала, що позивачка не хоче виконувати обовязки матері, вона просто пішла із сімї і залишила дітей. Відповідач їй говорив, що були випадки коли позивачка била дітей. Їй відомо, що одного разу позивачка забрала молодшу дитину до себе в гості на один день, після того коли привела то дитина була отруїна, в дитини була температура, дитина рвала. Коли намагалися дізнатися чим вона дитину нагодувала то ОСОБА_15 навіть не хотіла продовжувати бесіду. Вона просто привела і залишила дитину, навіть не переймалася, навіть не передзвонила пізніше хоча б дізнатися про стан дитини. Про те, що відповідач перешкоджає позивачці бачитися з дітьми їй нічого не відомо, особисто свідком цього вона не була.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідані пояснив, що ОСОБА_2 є другом сімї. Йому відомо про непорозуміння в сімї ОСОБА_2. З дому ОСОБА_17 пішла зі слів ОСОБА_2 тому, що вона хотіла займатися легкою атлетикою. Щодо заборон зі сторони ОСОБА_2 у спілкуванні ОСОБА_17 з дітьми йому нічого не відомо. Вказує, що діти не бажають проживати з матірю. Особисто він не бачив як позивачка приходила відвідувати своїх дітей. Він був присутній на засіданні церковної ради коли вирішували питання щодо місця проживання дітей та часу відвідування дітей, але позивачка при всіх відмовилася.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що з сімєю ОСОБА_2 він знайомий близько чотирьох років, став членом церкви три роки тому назад. Про непорозуміння в сімї ОСОБА_2 йому стало відомо близько року тому назад. Вказував, що у даному випадку він не підтримує поведінку ОСОБА_2, він також не підтримує той факт, що ОСОБА_2 розповсюджував інформацію про свою сімю в соціальних мережах. Йому відомо, що позивачка намагалася зберегти сімю, надіялася що ОСОБА_2 змінить своє відношення до неї. ОСОБА_2 як батько хороший, але з ОСОБА_17 на його думку не правильно себе поводить.

Крім того в судовому засіданні була допитана позивачка ОСОБА_1 в якості свідка, яка зазначила, що дійсно із-за непорозуміння із матірю відповідача вона в 2014 році пішла із сімї до своєї мами, вона намагалася зберегти сімю, однак відповідач постійно ображав її та не дозволяв їй бачитися з дітьми. Крім того ОСОБА_1 купляла продукти харчування та підгузники, однак відповідач все рівно забороняв їй бачитися з дітьми, з даного приводу вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів та до органу опіки і піклування. На даний час ОСОБА_1 знаходиться в декретній відпустці, знімає квартиру АДРЕСА_2, яка повністю облаштована для проживання із дітьми.

Згідно показів відповідача, який був допитаний в якості свідка ОСОБА_2 вбачається, що в 2014 році позивачка пішла з дому та з того часу як позивачка залишила відповідача з дітьми вона повністю усунулась від обовязків по вихованню малолітніх дітей та жодним чином не проявляла материнської турботи по відношенню до синів. До цього часу діти повністю знаходяться на утриманні відповідача. Незважаючи на те, що відповідачка отримує щомісячну допомогу при народженні, вказані кошти вона витрачає на власні потреби. За вказаний період відповідачка не купувала дітям одяг, іграшки, продукти харчування та не несла інших витрат щодо їх утримання. Відповідач влаштував старшого сина ОСОБА_6 в дитячий садок. На даний час молодший син ОСОБА_7 потребує медичного лікування та постійного догляду у звязку з вираженою затримкою психо-мовного розвитку, на що також потрібні кошти. Крім того свідок показав, що позивач у вересні 2015 року забрала свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та на даний час він проживає із матірю ОСОБА_1, а також що його не допускають до побачення із сином ОСОБА_5 та з даного приводу він прийшов до ОСОБА_1, за адресою: м. Чернівці вулиця Текстильників 6/88, в цей час позивач викликала міліцію. Після приїзду правоохоронців він побачив сина, однак зазначив, що працівниками міліції поводилися зневажливо стосовно ОСОБА_2

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши докази у їх сукупності, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено факти і відповідні правовідносини, зокрема те, що згідно висновку №01/02-24/1549 від 15.06.2015 року, що був складений Службою у справах дітей висновком органу опіки та піклування, відповідач належним чином виконує свої батьківські обовязки, забезпечує дітей всім необхідним, піклується про здоровя та добробут дітей. (а.с.20-21).

Спиртними напоями відповідач не зловживає, не палить, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 березня 2010 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби зроблено відповідний актовий запис № 239 (а.с. 5).

Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 7).

Згідно договору оренди жилої квартири від 02 квітня 2015 року, позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, загальною площею 37,8 кв.м. (а.с.)

Згідно характеристики із Рідківської ЗОШ 1-3 ступенів, ОСОБА_19 зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.148).

Згідно характеристики Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_1 за час проживання в с. Рідківці до 2005 року характеризується з позитивної сторони (а.с.149).

Згідно характеристики із вищого професійного училища м. Чернівці №3, ОСОБА_1 за період навчання з 2006 р. по 2009 р. зарекомендувала себе з позитивної сторони, поганих звичок не мала (а.с.150).

Згідно довідки № 65 від 18.08.2015 року, вбачається що її син ОСОБА_5 зареєстрований згідно електронної черги в дошкільний навчальний заклад №46 комбінованого типу «Сонечко» під №68 згідно якого може бути зарахований в перед дошкільну групу (а.с.151).

Згідно довідки від 15.09.2015 року, вбачається що ОСОБА_5 рекомендована активна корекційно реабілітаційна робота в домашніх умовах після проходження корекційно реабілітаційного курсу в ОЦМСР проходження корекційно реабілітаційних курсів з частотою 3-4 рази на рік з обовязковим моніторингом стану дитини кожних 2-3 місяці (а.с.152).

Згідно лікарського висновку від 24.09.2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 відвідує з мамою амбулаторне лікування в центрі реабілітації. Мати ходить з дитиною на заняття з логопедом, психологом та дефектологом (а.с.153).

Згідно характеристики від 28.08.2015 року № 260 та № 258, ОСОБА_4 відвідував ДНЗ №25 ЦРД «Малюк» з 22.06.2015 року по 09.07.2015 рік, поведінка адекватна, рівень розвитку навичок самообслуговування відповідає віковим нормам. З 10 липня 2015 року дитина не відвідує дошкільний заклад. Загальна кількість відвідування дошкільного закладу : 11 робочих днів (а.с.155).

Згідно висновку ЄО № 10017 від 10.08.2015 року, вбачається, що 10.08.2015 року до чергової частини Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області надійшло повідомлення про те, що по вул. Федьковича, 24/2 в м. Чернівці, чоловік не пускає до дітей матері. Перевірка по даному факту припинена (а.с.160).

Згідно висновку органу опіки та піклування від 15.06.2015 року № 01/02-24/1549 було прийнято рішення про доцільність проживання ОСОБА_20, 13 лютого 2011 року народженнята малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1, не порушуючи права батька ОСОБА_2 брати активну участь у вихованні та спілкуванні із дітьми (а.с.20).

Крім того судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів та органу опіки та піклування у звязку із тим, що відповідач перешкоджав їй бачитися із дітьми.

Вищенаведені належні і допустимі докази повністю узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Так відповідно до ст. 157 СК України питаннявихованнядитинивирішуєтьсябатьками спільно.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батьком мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згіднозі ч. ч. 1 ст. ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщомати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спірміж ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вікдитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відсутність у позивача на даний час власного житла, не є визначальним чинником та не дає підстав вважати, що позивач не належним чином відноситься до своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, а саме Принципу 6, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, за винятком тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набулачинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щобд итина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідач та його представник не надали переконливих доказів того, що проживання дітей з матір'ю порушить інтереси самих дітей, або негативно вплине на них.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач належним чином виконує свої батьківські обов'язки повідно шенню до синів, забезпечує належний розвиток дітей.

Враховуючи стан їх здоров`я, позивач здійснює всі необхідні заходи з забезпечення відповідного лікування та навчання.

Разом з тим вимога позивача про стягнення з відповідача 3000 гривень в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок порушення її прав та полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, яка виразилась в протиправній поведінці відповідача до позивача у перешкоджанні останній бачитись із її дітьми.

Згідно із вимогами ч. 2, ч. 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним вимог, а тому заявлену позивачем суму в 3000 гривень суд визнає не обґрунтованою. Разом з цим виходячи з засад розумності і справедливості, суд, вважає, ща сума у 1800 грн. відшкодування моральної шкоди відповідає обсягу спричиненої шкоди та характеру душевних страждань позивача, що узгоджується з правовими позиціями, а саме постановою Пленуму Верховного Суду України «»Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року №4 (із наступними змінами і доповненями), в якій зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи вік дітей, фактичне проживання однієї дитини, а саме ОСОБА_5. з матір'ю на час розгляду справи, враховуючи належні житлово-побутові умови дітей при умові проживання їх з матір'ю, можливість для дітей спілкуватися між собою, враховуючи ставлення обох батьків до виконання ними своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньогоПрофіс ОСОБА_7 22 грудня 2012 року,разом з матір`ю ОСОБА_1, оскільки це відповідатиме інтересам дітей та задовольнитипозовчастково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23 ЦК, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року №4,Статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набулачинності для України з 27 вересня 1991 року,Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, ст. ст. 6, 141, 157, 160, 161СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 215-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дітей та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, передати малолітніх дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 їх матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресую: вул. Текстильників, 6/88, м. Чернівці.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 біля їх матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 1800 (одну тисячу вісімсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по справі 243 гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.12.2015 року.

Суддя Семенко О.В.