АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-2361/11 Головуючий у 1 - й інстанції: Роман О.А.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6863/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Галдецького ЯрославаАнатолійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у березні 2011 року.

Зазначав, що 13.09.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір поруки, за умовами якого він, як поручитель, зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_4 кредитного договору від 13.09.2007 року на суму 24 143,00 доларів США, з відсотковою ставкою 12,5 % річних .

23.10.2008 року між позичальником та Банком було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 13.09.2007 року, згідно якої процентна ставка за користування кредитом збільшена до 16 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності як поручителя, а тому просив визнати договір поруки від 13.09.2007 року припиненим.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.04.2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.04.2014 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.11.2011 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 04.04.2012 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 03.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 24 143 долари США, зі сплатою 12,5% річних, терміном до 13.09.2014 року.

В рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору, 13.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором від 13.09.2007 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та позичальником. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

Пунктом 5.5 договору поруки передбачено, що зміни до цього договору відбуваються у порядку укладання додаткових угод (а.с. 11).

23.10.2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до раніше укладеного кредитного договору, згідно якої п.1.5 кредитного договору було викладено в новій редакції: «1.5. Процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 16 процентів річних».

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 зазначав, що додатковою угодою від 23.10.2008 року до кредитного договору збільшено обсяг відповідальності позичальника за кредитним договором шляхом встановлення відсоткової ставки в розмірі 16% річних. Враховуючи що додаткових угод до договору поруки між сторонами укладено не було, вказаний договір підлягає припиненню з підстав передбачених п. 1 ст. 559 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновків що вони є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З п. 22 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Встановивши під час розгляду справи ту обставину, що при підписанні між Банком та ОСОБА_4 Додаткової угоди від 23.10.2008 року, без згоди позивача, збільшився обсяг його відповідальності, про що між Банком та ОСОБА_3 не було укладено додаткової угоди у відповідності до п. 5.5 договору поруки, та він не повідомлявся про такі зміни, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те що пунктом 1.1. договору поруки встановлено зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у відповідності до п. 5.5 договору поруки зміни до нього вносяться шляхом укладання між сторонами додаткових угод.

Крім того, такий висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року, якою скасовано рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.11.2011 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04.04.2012 року про відмову у задоволенні позову й справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, а в силу ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Галдецького ЯрославаАнатолійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: