АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укржитлосервіс» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зустрічним позовом Державного підприємства «Укржитлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою Державного підприємства «Укржитлосервіс» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив скасувати боргове зобов'язання відносно нього в сумі 12529,71 грн ( станом на 01 березня 2011 року) про відшкодування боргу за житлово-комунальні послуги заявлені до нього Державним підприємством «Укржитлосервіс» як надумані та безпідставні.

Свої вимоги обґрунтував тим, що квартиру АДРЕСА_1 він отримав у спадок від ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті спадкодавця позивач з ІНФОРМАЦІЯ_1 до лютого 2011 року не мав можливості користуватись вказаним приміщенням. При цьому цим майном користувалась онука ОСОБА_3, яка на погляд позивача повинна сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги за вказаний період. 22 березня 2011 року позивач отримав від відповідача претензію щодо сплати заборгованості в розмірі 12 529,71грн, яку вважає надуманою та необґрунтованою та просить скасувати з вищенаведених підстав. Крім цього зазначав, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред'явлення претензії про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У травні 2015 року ДП «Укржитлосервіс» звернулось до суду із зазначеним зустрічним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі - 14 696, 59 грн.

Зустрічні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не в повному обсязі сплачено за надані житлово-комунальні послуги в період з січня 2004 року по квітень 2015 року, внаслідок чого станом на 01 квітня 2015 року у власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 14 696,56 грн. Вказуючи на те, що ОСОБА_1 отримав не тільки право володіння спадковим майном, але і обов'язок відшкодувати заборгованість, ДП «Укржитлосервіс» просить вимоги задовольнити. Також зверталась увага на те, що перебіг позовної давності щодо сплати комунальних послуг боржником було перервано, оскільки у серпні 2007 року було сплачено 197,51грн. за 2007 рік, у квітні 2011 року - 319,44грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року у задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги Державного підприємства «Укржитлосервіс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Укржитлосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з липня 2013 року по березень 2015 року у сумі 2 166,88 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі ДП «Укржитлосервіс» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2007 року по серпень 2011 року та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що судом було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, та порушено норми матеріального права, що призвело до не вірного вирішення справи. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновкупро пропущення позивачем позовної давності, оскільки позивач частково здійснював погашення заборгованості, а саме: у листопаді 2006 року сплачено 70,65 грн; у серпні 2007 року сплачено - 197,51 грн; у лютому 2011 року сплачено 400,99 грн, при місячному нарахуванні 400,98 грн; у березні 2011 року сплачено 403,77 грн, при місячному нарахуванні 397,06 грн; у жовтні 2011 року сплачено 343,44 грн; при місячному нарахуванні 329,44 грн; у грудні 2014 року сплачено 1 242,18 грн при місячному нарахуванні 840,45 грн, що свідчить про переривання перебігу позовної давності. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про застосування позовної давності.

У судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача - Хіміч Б.С. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2007 року по серпень 2011 року суд першої інстанції виходи із пропущення ДП «Укржитлосервіс» позовної давності

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, власник квартири АДРЕСА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 грудня 2010 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом є ОСОБА_1, спадщина складається з квартири АДРЕСА_1 .

09 лютого 2011 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності згідно чинного законодавства.

21 лютого 2013 року позивач був зареєстрований у вищезазначеній квартирі.

Із розрахунку складеного ДП «Укржитлосервіс» станом на 01 квітня 2015 року вбачається, що починаючи з грудня 2006 року до 31 січня 2011 року включно сплата заборгованості за житлово-комунальні послуги не здійснювалась, за виключенням здійснення поточної оплати 31 серпня 2007 року в розмірі 197,51грн. Починаючи з лютого 2011 року до 30 червня 2013 року оплата за поточні житлово-комунальні послуги здійснювалась у повному обсязі. З липня 2013 року до 31 березня 2015 року оплата поточних рахунків на сплату отриманих послуг здійснено частково, та заборгованість складає 14 696,59 грн.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Якщо встановити день, коли особа довідалась про це, неможливо, або маються докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права. Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Встановивши, що починаючи з грудня 2006 року до 31 січня 2011 року включно сплата заборгованості за житлово-комунальні послуги не здійснювалась, за виключенням здійснення поточної оплати 31 серпня 2007 року в розмірі 197,51грн. Починаючи з лютого 2011 року до 30 червня 2013 року оплата за поточні житлово-комунальні послуги здійснювалась у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропущення ДП «Укржитлосервіс» позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2007 року по серпень 2011 року.

Доводи апеляційної скарги про переривання перебігу позовної давності, оскільки позивач частково здійснював погашення заборгованості, а саме: у листопаді 2006 року сплачено 70,65 грн; у серпні 2007 року сплачено - 197,51 грн; у лютому 2011 року сплачено 400,99 грн, при місячному нарахуванні 400,98 грн; у березні 2011 року сплачено 403,77 грн, при місячному нарахуванні 397,06 грн є безпідставними, оскільки оплата зазначених поточних платежів за житлово- комунальні послуги здійснювалась у розмірі щомісячного нарахування за вказані періоди до 2011 року. Право звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, виникло у позивача з моменту коли ДП «Укржитлосервіс» довідалось про порушення свого права, а саме - несплата боржником у передбачений строк повної суми поточного платежу за наданні житлові-комунальні послуги у 2006 році.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 заяву про застосування позовної давності не подавав є безпідставними з огляду на те, що останній посилалася на пропущення ДП «Укржитлосервіс» позовної давності у своїй позовній заяві, а ДП «Укржитлосервіс» в свою чергу надавало пояснення щодо не пропущення такої, а відтак - зазначені обставини є підтвердженням того, що ОСОБА_1 зробив заяву про застосування позовної давності.

За таких обставин, розглядаючи спір суд першої інстанції в оскаржуваній частині всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Укржитлосервіс» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2007 року по серпень 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді