Справа №534/759/15-ц
Провадження № 2/534/422/15
Рішення

Іменем України

15 червня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Банк Фінанси та Кредит, про стягнення коштів, неустойки та індексу інфляції за договором про банківський строковий вклад (депозит),

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі начальника відділення № 30, в якому з урахуванням суми збільшених позовних вимог (а.с. 15-16) просить стягнути відповідача у відповідності до умов договору про депозитний вклад, укладеного ним 26 серпня 2014 року з ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі начальника відділення № 30 готівкові кошти з депозитного вкладу в розмірі 3000 доларів США, 12,5 % річних від простроченої суми в промірі 58 доларів 05 цента США та індекс інфляції від знецінення грошових коштів в сумі 13 доларів 81 цент США.

Позовні вимоги обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем умов укладеного договору та положень ст.1060 ЦК України, відповідно до якої договір банківського вкладу укладається на умовах його повернення зі спливом встановленого договором строку. Відповідальність банка за порушення грошового зобовязання визначає в розмірі 12,5 %. До суду позивач направив заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 28)

Відповідач до суду не зявився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.12-13,21).

Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення.

Дослідивши представлені у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що 26 серпня 2014 року між позивачем та ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі начальника відділення № 30 філії Придніпровське регіональне управління ВАТ Банк Фінанси та Кредит був укладений договір про банківський строковий вклад № 300131/10033/7-14 (а.с. 30), відповідно до якого Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на депозитний рахунок № 2630.5.121331.002 в сумі 3 000 доларів США на строк з 26 серпня 2014 року до 26 березня 2015 року з нарахуванням за час користування коштами Вкладу процентів в розмірі 12,5 % річних.

Зі спливом визначеного договором строку банківський вклад, за посиланням позивача, залишився неповернутим, а його неодноразові звернення до Банку - були залишені останнім без відповідного реагування.

Визначаючи характер спірних правовідносин, з врахуванням того, що підставою виникнення цивільних прав та обовязків сторін став Договір про банківський строковий вклад, суд, приймаючи до уваги положення згаданого Договору щодо відповідальності сторін та вирішення суперечок, що виникають за цим Договором, виходить з наступного:

Враховуючи види правових актів за субєктами нормотворчості в Україні, та приймаючи до уваги провідне місце Законів України, як актів представницького вищого органу державної влади в Україні, суд, аналізуючи положення ЦК України про зобовязальне право, в т.ч. щодо договору банківського вкладу (ст.1058,1060,1061 ЦК України), та умови Договору між Банком та Вкладником», вважає, що спірні правовідносини, виходячи із предмету спору, регулються насамперед нормами ЦК України, як нормативно-правовим актом вищої юридичної чинності та положеннями Договору про банківський строковий вклад № 300131/10033/7-14, за умовами якого сторони підтвердили взяті по ньому зобовязання, в т.ч. із зазначенням права Вкладника на повернення вкладу після закінчення строку договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Станом на час розгляду справи в суді стороною відповідача не надано даних щодо повернення вкладу або його частини, з огляду на що в даному випадку має місце прострочення виконання грошового зобовязання, як воно передбачене ст. 612 ЦК України, що в свою чергу тягне за собою відповідальність за порушення грошового зобовязання із застосуванням до спірних правовідносин положень ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.625 ЦК України, як на цьому наполягає позивач. Разом з тим, звернувшись до суду із вимогою нарахування 12,5 % річних, зокрема і в якості відповідальності за порушення грошового зобов'язання, позивач фактично підмінив правову природу процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, з процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, передбаченими статтею 1061 ЦК України, вважаючи вочевидь, що зазначені проценти є тотожними за своєю правовою природою та заміщують один одного. Проте, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами, з огляду на що, вирішуючи спір у згаданій частині заявлених вимог та враховуючи, щопозивач вимагає, як сплати процентів за користування грошовими коштами, наданими в якості банківського вкладу (ст.1061 ЦК України), так і сплати процентів в якості застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України), суд наголошує на тому, що оскільки розмір процентів за порушення грошового зобовязання не був визначений сторонами при укладенні договору, в даному випадку має бути застосована загальна норма цивільного права щодо відповідальності Боржника за прострочення грошового зобовязання, як вона визначена ч.2 ст.625 ЦК України - в розмірі 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобовязання в межах заявлених позивачем вимог (а.с. 15-16), у відповідності із проведеним розрахунком, що становитиме суму відповідно - 13 доларів 31 цент США, де /3000 доларів США х 3% : 365 днів х 54 дні прострочення платежу/.

В даному випадку, три проценти річних за порушення грошового зобовязання нараховані судом на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки в укладеному між сторонами договорі та основних умов (а.с. 22-27) немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог про стягнення індексу інфляції в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, як на т ому наполягає позивач, суд зазначає про наступне:

Як передбачено нормами Закону № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736 вов 10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, з огляду на що вимога позивача щодо стягнення індексу інфляції є такою, що не ґрунтується на законі, і задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладені судом на сторону відповідача у відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України. Розрахунок суми судового збору обрахований судом у відповідності до офіційного курсу валют НБУ станом на 15 червня 2015 року (а.с. 31).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213,215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1058, 1060 ЦК України, суд,

в и р и ш і в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ Банк Фінанси та Кредит на користь ОСОБА_1 готівкові кошти з депозитного рахунку № 2630.5.121331.002 в сумі 3 000 доларів США та проценти, нараховані за фактичний термін розміщення вкладу в порядку, як він передбачений п.2 договору № 300131/10033/7-14.

Стягнути з ПАТ Банк Фінанси та Кредит на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми виконання зобовязання протягом періоду з 27 березня 2015 року до 21 травня 2015 року включно в сумі 13 доларів 31 цент США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На користь держави стягнути з ПАТ Банк Фінанси та Кредит судовий збір в розмірі 634 грн. 30 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь