Справа № 464/5116/13 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/187/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника ПАТ «Альфа-банк» - Биленя Т.Я.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 липня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: публічне акціонерне товариство «Омега Банк», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, публічне акціонерне товариство «Омега Банк» про визнання поруки такою, що припинена, та визнання договорів недійсними, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання поруки такою, що припинена, визнання недійсними договорів, визнання припиненими правовідносин за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне товариство (далі-ПАТ) «Альфа-Банк», як новий кредитор на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_3, як з позичальника, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, як з поручителів, заборгованості за кредитним договором №1301/0208/71-018, укладеним між відкритим акціонерним товариством (далі-ВАТ) «Сведбанк» та ОСОБА_3 29.02.2008 року, у розмірі 347639 грн. 12 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 311214 грн. 97 коп., заборгованість по процентах - 36320 грн. 67 коп., пеня - 103 грн. 48 коп.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання поруки припиненою у зв»язку із збільшенням без їхньої згоди обсягу відповідальності за кредитним договором та у зв»язку із закінченням строку, встановленого для пред»явлення до них вимоги; визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк»; визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Омега Банк», в якому просив визнати такою, що припинена порука поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 у зв»язку із збільшенням без їхньої згоди обсягу відповідальності за кредитним договором та у зв»язку із закінченням строку, встановленого для пред»явлення до них вимоги; визнати недійсними договори про внесення змін і доповнень до кредитного договору №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року за №1 від 01.03.2010 року, за №2 від 02.03.2010 року, за №3 від 12.08.2011 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року; розподілити ризик зростання курсу долара США у відношенні до гривні між кредитодавцем і позичальником порівно і визначити розмір грошових зобов»язань позичальника за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року у валюті України; застосувати наслідки нікчемного правочину, наслідки прострочення кредитора та наслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки і визнати припиненими правовідносини між кредитодавцем і позичальником, які виникли на підставі кредитного договору №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.07.2014 року в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_7 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано такою, що припинена у зв»язку із закінченням строку, встановленого для пред»явлення кредитором вимоги до поручителів, поруку ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, яка виникла на підставі договорів поруки від 29.02.2008 року, укладених з ПАТ «Сведбанк».

В іншій частині зустрічних позовів відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач за первісним позовом ПАТ «Альфа-Банк», просить його скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову та в частині задоволених вимог по зустрічних позовах з підстав неповного з»ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовів відмовити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність вимог банку за первісним позовом щодо набуття права вимоги до боржників за кредитним договором від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, оскільки всі необхідні, на його думку, докази для підтвердження цієї обставини були ним подані до суду, а акт приймання-передачі прав вимоги від 15.06.2012 року надавався суду для огляду в судовому засіданні. Не погоджується апелянт й з висновком суду першої інстанції про припинення поруки поручителів, оскільки в договорах поруки вказано, що поручителі зобов»язуються відповідати за виконання зобов»язань по кредитному договору щодо повернення коштів позичальником строком до 28.02.2038 року. Апелянт вважає, що строком припинення поруки за цими договорами є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов»язків, передбачених основним зобов»язанням.

В судове засідання апеляційного суду всі інші учасники судового розгляду, окрім представника ПАТ «Альфа-Банк» та представника ОСОБА_3, жодного разу не з»явились, хоча всі повідомлялись про час і місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами на відомі суду адреси місця їхнього проживання (місцезнаходження) (а.с.55-69, 72-84, 87-98, 104-116, 187-192, 217-219 т.3), а тому розгляд справи проведено з урахуванням вимог ст.ст.77, 305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (кредитодавцем), правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 (позичальником) було укладено кредитний договір №1301/0208/71-018, згідно з яким ВАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_9 кредит у розмірі 90000 доларів США строком на 30 років до 28.02.2038 року зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом (а.с.19-27 т.1).

01.03.2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, яким кредитний договір викладено в новій редакції (а.с.28-32 т.1).

Відповідно до нової редакції кредитного договору, сторони домовились повністю змінити порядок сплати процентів і кредиту позичальником. Починаючи з 10.04.2010 року, позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів (ануїтетний платіж) у сумі 880,49 доларів США у чітко встановлений цим договором термін - 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

02.03.2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк» укладено договір про внесення змін і доповнень №2 до кредитного договору №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року (а.с.33-34 т.1), за умовами якого прострочена заборгованість по поверненню тіла кредиту (248,00 доларів США) та прострочена заборгованість за процентами (2101,49 доларів США) була переведена в строкову заборгованість шляхом збільшення розміру кредиту (тіла кредиту) до 87914,49 доларів США. Змінено процентну ставку за користування кредитними коштами: за період з 03.03.2010 року по 09.01.2011 року включно - 7% річних; за період з 10.01.2011 року по 09.01.2012 року включно - 10% річних; за період з 10.01.2012 року по 28.02.2038 року включно - 12,88% річних. Крім того, цими ж змінами було запроваджено нову комісію за дострокову часткову або повну сплату платежів: 1% від суми дострокового погашення в період з 03.03.2010 року по 09.01.2011 року включно; 2% від суми дострокового погашення в період з 10.01.2011 року по 09.01.2012 року включно; 4,04% від суми дострокового погашення в період 10.01.2012 року по 28.02.2038 року включно. Згідно з п. 5 договору про внесення змін і доповнень №2 від 02.03.2010 року було встановлено нові розміри ануїтетного платежу: з 10.04.2010 року по 09.02.2011 року - 597,47 доларів США; з 10.02.2011 року по 09.02.2012 року - 777,34 долари США; з 10.02.2012 року - 960,92 долари США.

12.08.2011 року укладено договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року (а.с.35-36 т.1), згідно з яким у зв»язку з добровільною реалізацією заставного майна змінено процентну ставку за користування кредитними коштами: 10% річних за період користування кредитом з 12.08.2011 року по 09.01.2012 року; 12,88% річних за період користування кредитом з 10.01.2012 року по 28.02.2038 року, а також розмір ануїтетних платежів: починаючи з 10.10.2011 року такий повинен становити 350,34 доларів США, а з 10.02.2012 року - 433,07 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 29.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. та зареєстрований в реєстрі за №468, згідно з яким ОСОБА_3 передав банку в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, 29.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а 12.08.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_8 укладено договори поруки №1301/0208/71-018-Р-1, №1301/0208/71-018-Р-2, №1301/0208/71-018-Р-З, №1301/0208/71-018-Р-4 (а.с.40-59 т.1), згідно з якими останні взяли на себе зобов»язання відповідати за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1.1 кредитного договору, ОСОБА_3 зобов»язувався повернути банку надані кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених у даному договорі.

Судом встановлено, що ВАТ «Сведбанк» свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_9 кредит на умовах, визначених укладеним між ними договором. Однак, позичальник допустив порушення умов договору щодо сплати щомісячних платежів, що давало право банку на дострокове стягнення з нього всієї суми кредиту та процентів за користування ним (п.9.1 договору в зміненій редакції).

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с.10 т.1).

15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с.11-18 т.1).

«Право вимоги» за вказаними вище договорами означає усі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, окрім права продавця на договірне списання коштів з рахунків позичальників, відкритих у продавця, а також усі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов»язків за кредитними договорами та договорами забезпечення (п.1.1 договору).

Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги визначені у Додатках до цих договорів.

Відповідно до п. 2.3 вказаних вище договорів, які є аналогічними за змістом, права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов»язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов»язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов»язання клієнта перед фактором.

Відповідно до загального порядку заміни кредитора у зобов»язанні, визначеного ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов»язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов»язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов»язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні.

Статтею 1082 ЦК України визначено порядок виконання боржником грошової вимоги факторові. За змістом цієї норми боржник зобов»язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов»язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов»язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов»язку перед клієнтом.

Письмовою вимогою від 27.12.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомив ОСОБА_3 про відступлення права вимоги за кредитним договором, про розмір заборгованості за цим договором станом на 10.12.2012 року (43597,69 доларів США) та про нового кредитора (фактора), якому має бути здійснений платіж (а.с.64-67 т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10.12.2012 року (а.с.60 т.1), заборгованість ОСОБА_3 за тілом кредитом становила 38935,94 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ становило 311214 грн. 97 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами становила 4544,06 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ становило 36320 грн. 67 коп., та пеня за прострочення виконання грошового зобов»язання - 117,69 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ становило 940 грн. 70 коп., розмір якої позивач зменшив на 11% - до 103 грн. 48 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту виникнення у нього права вимоги до відповідачів за цим договором, оскільки не надав доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги за кредитом ОСОБА_3 справді мало місце, а саме, не надав акти приймання-передачі прав вимоги за договорами купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року та від 15.06.2012 року.

Однак, такого висновку районний суд дійшов передчасно, без повного з»ясування обставин, які підтверджують факт переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, від первісного кредитора до нових кредиторів на підставі зазначених вище договорів купівлі-продажу права вимоги.

На вимогу апеляційного суду, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., яка посвідчувала договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», надала нележним чином посвідчену копію цього договору із Додатком №1 до нього (а.с.184 т.3).

З названого договору та Додатку №1 до нього (а. 1-15, 52 (зворот)), який оформлений додатком до третього тому справи, встановлено, що 25.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» продав, а ПАТ «Дельта Банк» купив право вимоги за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, та договорами поруки №1301/0208/71-018-Р-1, №1301/0208/71-018-Р-2, №1301/0208/71-018-Р-З, №1301/0208/71-018-Р-4, укладеними з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Станом на дату підписання цього договору (25.05.2012 року), основна непогашена сума кредиту за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, обрахована у національній валюті України, становила - 315381 грн. 11 коп., а сума нарахованих, але несплачених відсотків, - 14808 грн. 50 коп.

На вимогу апеляційного суду, Київський державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції в м.Києві, надав належним чином посвідчену копію договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» із Додатком №1 до нього (а.с. 1-147 т.4).

З цього договору та Додатку №1 до нього (а.с. 2-14, 43 т.4) встановлено, що 15.06.2012 року ПАТ «Дельта Банк» продав, а ПАТ «Альфа-Банк» купив право вимоги за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, та договорами поруки №1301/0208/71-018-Р-1, №1301/0208/71-018-Р-2, №1301/0208/71-018-Р-З, №1301/0208/71-018-Р-4, укладеними з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Згідно з Додатком №1 до цього договору, основна непогашена сума кредиту (у валюті кредиту) за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, станом на 25.05.2012 року складала - 38935,94 долларів США, сума нарахованих, але несплачених відсотків, - 1828,21 долларів США, а станом на 15.06.2012 року: непогашена сума кредиту становила - 38935,94 долларів США, сума нарахованих, але несплачених відсотків, - 2106,27 долларів США (а.с.43 т.4).

Актом приймання-передачі, складеним 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (продавцем) та ПАТ «Альфа-Банк» (покупцем), копію якого апелянт долучив до апеляційної скарги (а.с.42 т.3), підтверджено факт здійснення відступлення прав вимоги від продавця до покупця за кредитними договорами відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк».

Крім того, з інформації, наданої апеляційному суду Київським державним нотаріальним архівом, також встановлено, що 17.07.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (продавцем) та ПАТ «Альфа-Банк» (покупцем) було укладено Додатковий договір №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року (а.с.157-158 т.4).

Метою укладення цього Додаткового договору (п.п.2, 3) було уточнення суми заборгованості та купівельної ціни за право вимоги за окремими кредитними договорами у зв»язку з погашенням окремими боржниками заборгованості за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, та викладено Додаток №1 в новій редакції, який оформлено Додатком №2 до названого вище Додаткового договору.

Згідно з п.2 Додаткового договору №1, сторони цього договору підтвердили, що відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року не відбулось лише щодо кредитних договорів, зазначених у Додатку №1 до Додаткового договору (а.с.159 т.4), однак, в переліку кредитних договорів, зобов»язання за якими виконано в повному обсязі, названого вище кредитного договору, позичальником за яким є ОСОБА_3, немає.

Згідно з Додатком №2 до Додаткового договору №1 від 17.07.2012 року до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року (а.с.160-206 т.4), основна непогашена сума кредиту (у валюті кредиту) за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, станом на 25.05.2012 року складала - 38935,94 долларів США, сума нарахованих, але несплачених відсотків, - 1828,21 долларів США, а станом на 15.06.2012 року: непогашена сума кредиту становила - 38935,94 долларів США, сума нарахованих, але несплачених відсотків, - 2106,27 долларів США (а.с.197 зворот т.4).

Таким чином, безспірно встановлено, що на момент відступлення права вимоги за кредитним договором №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, від первісного кредитора новому кредитору - ПАТ «Альфа-Банк», сума заборгованості за тілом кредиту залишалась незмінною і становила 38935,94 долларів США, збільшувалась лише сума нарахованих, але несплачених процентів за користування кредитом, а тому вимога ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах заявлених вимог підлягає задоволенню в повному обсязі.

Дводи сторони ОСОБА_3 про відсутність заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в своєму рішенні, відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, яке останній не оскаржував, зазначив, що «суду не було надано доказів того, що реалізація предмету іпотеки призвела до реального виконання боржником ОСОБА_3 свого зобов»язання за кредитним договором в повному обсязі і жодних контррозрахунків розміру заборгованості чи відсутності такої за кредитним договором ОСОБА_3 не надано».

Крім того, реалізація ОСОБА_3 предмету іпотеки була здійснена у серпні 2011 року і, як наслідок, 12.08.2011 року було укладено договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №1301/0208/71-018 від 29.02.2008 року, згідно з яким у зв»язку з добровільною реалізацією заставного майна змінено процентну ставку за користування кредитними коштами: 10% річних за період користування кредитом з 12.08.2011 року по 09.01.2012 року; 12,88% річних за період користування кредитом з 10.01.2012 року по 28.02.2038 року, а також розмір ануїтетних платежів, починаючи з 10.10.2011 року такий повинен становити 350,34 доларів США, а з 10.02.2012 року - 433,07 доларів США.

В матеріалах справи немає квитанцій про сплату ОСОБА_3 щомісячних платежів та заборгованості за кредитним договором у 2012 році, в тому числі й після відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до нових, що також підтверджується останнім (уточненим) договором, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» 17.07.2012 року.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором у розмірі 347639 грн. 12 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 311214 грн. 97 коп., заборгованість по процентах - 36320 грн. 67 коп., пеня -103 грн. 48 коп., - підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 у користь ПАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі, у зв»язку з чим оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення цієї вимоги в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач у своєму позові просив стягнути заборгованість за кредитним договором саме в національній валюті України у визначеному ним розмірі, колегія суддів не визначає заборгованість в еквіваленті до валюти кредиту - доллара США станом на момент розгляду даної справи в суді, проти чого не заперечував і представник банку в судовому засіданні.

При цьому, колегія суддів вважає доводи апелянта про солідарне стягнення вказаного вище розміру заборгованості за кредитним договором з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про припинення поруки названих поручителів на підставі ч.4 ст.559 ЦПК України, виходячи з розрахунків ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.61 т.1), згідно з якими, позичальник прострочив сплату ануїтетних платежів ще у лютому 2012 року (повинен був сплатити черговий платіж 10.02.2012 року), а тому на момент пред»явлення новим кредитором письмової вимоги до поручителів у січні 2013 року (а.с.64-65 т.1) та на момент звернення нового кредитора до суду із вказаним позовом у травні 2013 року, закінчився встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк для пред»явлення кредитором вимоги до поручителів про дострокове стягнення всієї суми кредиту.

Посилання апелянта на те, що в договорах поруки остаточний строк її дії визначений строком дії основного зобов»язання до 28.02.2038 року, не ґрунтується на нормі закону та суперечить правовій позиції Верховного Суду України.

Таким чином, в цій частині суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому в решті апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Враховуючи норму ст.88 ЦПК України та задоволення апеляційним судом позовної вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення у його користь заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, підлягають компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_3 й понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3441 грн. (а.с.6 т.1) та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1738 грн. 20 коп. (а.с. 51 т.3).

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні первісного позову публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №1301/0208/71-018, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 29 лютого 2008 року, у розмірі 347639 (триста сорок сім тисяч шістсот тридцять дев»ять) гривень 12 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 311214 гривень 97 копійок, заборгованість по процентах - 36320 гривень 67 копійок, пеня - 103 гривні 48 копійок, та судові витрати в розмірі 5179 (п»ять тисяч сто сімдесят дев»ять) гривень 20 копійок.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.