Справа № 441/315/13 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/2640/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Павлишина О.Ф.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.

при секретарі: Гацій І.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - Романової Н.В., ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_7 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/039 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулись в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсними іпотечного договору від 15 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №922, договору поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, укладеного ВАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а також договору поруки № 2203-1802/1 від 15 серпня 2008 року, укладеного ВАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Також просили визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.01.2010 року №34 приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. на Іпотечному договорі від 15 серпня 2008 року. Посилаючись на те, що договори поруки ними не укладались та не підписувались, а про укладення договору іпотеки від 15 серпня 2008 року на майно - будинок загальною площею 117,6 кв.м. , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і земельну ділянку для обслуговування будинку площею 0,05 га., яке є їхньою спільною сумісною власністю, як подружжя, ОСОБА_2 не було відомо та вона не давала своєї згоди на передачу цього майна в іпотеку банку і заяву про надання такої згоди від 15.08.2008 року не підписувала, просили задоволити позов.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі апелянти посилались на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зазначили, що судом не було взято до уваги той факт, що висновком почеркознавчого дослідження встановлено, що підпис на електрокопії заяви ОСОБА_2 від 15.08.2008 року ймовірно виконано не нею, а іншою особою. Також апелянти вказали, що при вчинені виконавчого напису, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, суд безпідставно відмовив у їх клопотанні про проведення почеркознавчої експертизи щодо встановлення відповідності їх підписів та підписів на спірних договорах. Просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10 червня 2013 року в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсними іпотечного договору, договору поруки №2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року та таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, скасо вано і ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_7. Визнано недійсним Договір поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, який укладено між ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_2, як поручителем. Визнано недійсним Іпотечний договір від 15 серпня 2008 року, укладений між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №922. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.01.2010 року №34, зроблений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. на Іпотечному договорі від 15 серпня 2008 року, укладений між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_7 посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №922.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року скасовано та справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. (а.с.202-205)

При новому апеляційному розгляді заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - Романової Н.В. про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

15.08.2008 року на підставі кредитного договору (договір відновлювальної кредитної лінії) №1802 від 15.08.2008 року ОСОБА_6 отримав у ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Городоцьке відділення № 6324 кредит у розмірі 95 000 грн., які зобов'язувався повернути до 15.08.2018 року із сплатою 20% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, того ж числа між вказаним банком та ОСОБА_7 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №922, за яким ОСОБА_7 передав банку в іпотеку належне йому майно: будинок загальною площею 117,6 кв.м. , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,05 га. (а.с.10-12).

Також для забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 і ОСОБА_7, як поручителями, укладено договори поруки, відповідно до яких останні зобов'язувались відповідати перед банком за несвоєчасне і повне виконання позичальником ОСОБА_6 своїх зобов'язань по кредитному договру (а.с.14,15).

Відповідно до виконавчого напису № 34 від 06.01.2010 року ОСОБА_6 зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії не виконував, а тому приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. за заявою ВАТ «Державний ощадний банк України», вчинено виконавчий напис № 34 від 06.01.2010р., про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з інфраструктурою і земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 15.08.2008 року за реєстром № 922, строк платежу за яким настав 18.02.2009 року, за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги банку на суму 103 751 грн. 26 коп.(а.с.13).

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1974 року (а.с.33,34).

Згідно з свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25.09.1989 року та витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.08.2008 року, та Державним актом про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 30.08.1996 року житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,05 га, надана для обслуговування вищевказаного будинку, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (а.с.30, 48,49).

Відповідно до висновку почеркознавчого дослідження №1392 від 11 квітня 2011 року підпис, який послужив оригіналом для зображення, яке міститься на електрофотокопії заяви громадянки ОСОБА_2, від 15 серпня 2008 року ймовірно виконаний не громадянкою ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.16,18).

Згідно з висновками судової почеркознавчої експертизи за №2231 від 05.08.2014 року, проведеної комісійно експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали судової колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року, підпис від імені ОСОБА_2, який міститься на заяві ОСОБА_2 від 15 серпня 2008 року про надання згоди ОСОБА_7 на передачу цього майна в заставу, виконаний не ОСОБА_2. Також не належить ОСОБА_2 підпис, який вчинено від її мені в Договорі поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, який укладено між ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_2, як поручителем. (а.с.140).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог про визнання недійсними іпотечного договору від 15 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_7, договору поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, договору поруки № 2203-1802/1 від 15 серпня 2008 року, укладеного ВАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.01.2010 року №34 приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. на Іпотечному договорі від 15 серпня 2008 року, суд обґрунтовано виходив із того, що оспорюваний договір іпотеки укладено з додержанням вимог цивільного законодавства, оскільки іпотечне майно належало іпотекодавцю на праві особистої власності і не потребувало згоди ОСОБА_2 , та що недійсність договору поруки ОСОБА_7 нічим не підтвердено. Також суд дійшов правильного висновку, що виконавчий напис нотаріуса від 26.01.2010 року №34 на Іпотечному договорі від 15 серпня 2008 року про звернення стягнення на іпотечне майно, з огляду на відсутність підстав для визнання іпотечного договору недійсним, відповідає вимогам закону.

Висновки суду в цій частині відповідають положенням закону та встановленим обставинам.

Відповідно до положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю, норми якої діяли на час набуття ОСОБА_7 у власність спірного майна, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ст.24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до ст. ст.24 КпШС якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі й реєстрації права власності на неї як окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно положеннями ст.578 ЦК України та ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За змістом ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Оскільки сторонами визнається факт отримання 4.06.1983 року у дар ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_1, і питання про визнання вказаного будинку спільною сумісною власністю подружжя у зв»язку з тим, що будинок як майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, не ставилось, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для висновку про те, що до правового режиму вказаного майна застосовуються положення ст.ст. 578 ЦК України та ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку», а відтак і відсутність підстав для визнання недійсним іпотечного договору.

Також позивачами не подано жодного доказу про наявність підстав для визнання недійсним договору поруки № 2203-1802/1 від 15 серпня 2008 року, укладеного ВАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису.

Судом апеляційної інстанції вживались заходи для витребовування документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис 26.01.2010 року, однак відповідно до відповіді Львівського державного нотаріального архіву за №7746 від 17.04.2015 року, за спливом трирічного строку зберігання, документи знищено.

Разом з тим, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи за №2231 від 05.08.2014 року не належить ОСОБА_2 підпис, який вчинено від її мені в Договорі поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, який укладено між ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_2, як поручителем.

Враховуючи наведене та положення ст.203, 215 ЦК України, судова колегія вважає, що Договір поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, який було укладено від імені ОСОБА_2, як поручителем, слід визнати недійсним.

А відтак, відповідно до вимог п.2 ч.1.ст.307 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсними договору поруки №2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст.309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10 червня 2013 року в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору поруки, укладеного ОСОБА_2 скасувати та ухвалити частині нове рішення, яким визнати недійсним Договір поруки № 2203-1802/2 від 15 серпня 2008 року, який укладено між ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_6 та ОСОБА_2, як поручителем.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.