АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1211/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1778/15Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року

за заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про забезпечення позову

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів та пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про забезпечення позову по вказаній справі задоволено.

Накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності в межах суми стягнення у розмірі 391 669, 70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2015 року становить 6 171 917, 42 грн. заборгованість по кредиту і процентам та 73 166, 60 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою в задоволенні клопотання банку про накладення арешту відмовити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що заява про забезпечення позову була подана особою, яка не мала відповідних повноважень. Також зазначає, що суд не перевірив та не дослідив чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, оскільки виконання кредитного зобовязання, спір відносно якого розглядається в суді, забезпечений іпотекою нерухомості, за рахунок якої і відбудеться його виконання. Поряд з цим, наголошує, що заява про забезпечення позову грубо порушує права інших кредиторів, які мають право задовольнити свої вимоги за рахунок майна, на яке накладено арешт.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені.

24 березня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності в межах суми стягнення у розмірі 391 669, 70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2015 року становить 6 171 917, 42 грн. заборгованість по кредиту і процентам та 73 166, 60 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, оскільки неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1)
причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд першої інстанції вказані норми закону врахував і дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо задоволення вказаної заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо подання заяви про забезпечення позову особою, яка не мала не це повноважень, не відповідають дійсності та у повній мірі спростовуються наданою копією довіреності представника банку - ОСОБА_4

Крім того, не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_2 про відсутність підстав забезпечення позову, зазначаючи при цьому, що банком не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитом, оскільки як вбачається з виділених матеріалів справи, банком надано до суду виписку за поточним рахунком позичальника з відображенням операції по ньому.

Також, забезпечення виконання кредитного зобовязання іпотекою нерухомості, не є тією обставиною, яка позбавляє банк звернутися з заявою про забезпечення позову, враховуючи і те, що іпотечна оцінка квартири складає 257 822, 00 дол. США, а ціна позову 391 669, 70 дол. США.

В свою чергу, апелянт стверджує, що заява про забезпечення позову грубо порушує права інших кредиторів, які мають право задовольнити свої вимоги за рахунок майна, на яке було накладено арешт, що знаходиться за адресою м. Полтава вул. Жовтнева, 34, яке є предметом іпотеки і забезпечує зобовязання перед ПАТ «ОТП Банк».

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, тому у разі наявності для того підстав ПАТ «ОТП Банк» має право звернутися до суду за захистом свого права чи інтересу.

Оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову, судом дотримані норми процесуального права, на підставі наданих доказів, які не були спростовані апелянтом в ході розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали місцевого суду без змін.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апелянтом не було сплачено судовий збір.

Статтею 4 частиною 2 Закону України «Про судовий збір», який набув чинності з 01.11.2011р., визначено розмір ставок судового збору. Пунктом 1.14. закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір з розрахунку 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 121 грн. 80 коп. Відповідне положення стосується питання подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали суду незалежно від того чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали. Оскільки апелянтом не сплачено судовий збір, то сума неоплати підлягає стягненню.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп. за реквізитами:

отримувач: УДКСУ у м. Полтаві;

;

банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області;

код банку отримувача: 831019;

розрахунковий рахунок: 0002;

код доходів бюджету: 22030001.

код ЄДРПОУ суду: 02893077.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ ОСОБА_1