АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1328/15-ц 22-ц/774/1146/К/15
Справа № 212/1328/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1146/К/15 суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 26 ( І ІІ) Суддя-доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -Давиденка Андрія Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов'язків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодження здоров'я, посилаючись на отримання нею професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача. Висновком МСЕК від 27.10.2014 року їй первинно було встановлено втрату професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 15 % з наступною датою переогляду 01.09.2015 року. Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу і несприятливого мікроклімату, просила суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 75 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, на її користь стягнуто 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., у решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки вважає, що визначена судовим рішенням компенсація, в рахунок відшкодування моральної шкоди не відповідає встановленим обставинам справи, а саме факту доведеності вини відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання та факту заподіяння у зв'язку із цим моральної шкоди позивачу.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є не єдиним відповідачем по даній справі, оскільки позивач працювала в шкідливих умовах праці на інших підприємствах, що підтверджується її трудовою книжкою, а отже відповідач не відповідає за шкоду, заподіяну позивачу іншими підприємствами. На його думку, розмір моральної шкоди необґрунтований, завищений та не відповідає розумності, виваженості та справедливості; відсутні докази, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача; позивачем пропущено тримісячний процесуальний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Крім того, відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, затвердженої наказом Мінохорони здоров'я України від 27.12.2001р. №528, наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається. Судом не враховано, що позивач при працевлаштуванні була проінформованою про шкідливі умови праці, проте добровільно виконувала такі роботи. Вважає, що обов'язок ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки вона є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи, працювала в умовах впливу шкідливих факторів 19 років 4 місяця: у період з 01 червня 1994 року по 01 вересня 2010 року - ВО «Кривбасруда», ш «Гвардійська», дільниця ШП, підземна стовбурова, у період з 01 вересня 2010 року по 12 листопада 2011 року - СУ з ремонту та монтажу шахтного обладнання, ПАТ«КЗРК», підземна стовбурова, 12 листопада 2011 року по 03 жовтня 2013 року - ВО «Кривбасруда», ш. Гвардійська, підземна стовбурова, дільниці ШП.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 15 липня 2014 року, ОСОБА_2 було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). ЛН першого - другого ступеня.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 09 вересня 2014 року, було встановлено у п. 17, що причиною виникнення професійного захворювання робота на протязі тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці підземного стовбурового за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини в 2010 році). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: : з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4.3 при гранично допустимій до 2,0.

Висновком МСЕК від 27.10.2014 року позивачу первинно було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 15 %, з встановленням наступної дати переогляду 01.09.2015 року. Встановлено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП /а.с.16/.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з п. 19 Акту про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2014 року, встановлено, що у зв'язку із закінченням роботи ОСОБА_2 на ш. «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» 03.10.2013 року та враховуючи її роботу впродовж 19 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів встановити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, є неможливим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про обізнаність позивача про умови праці при працевлаштуванні, не знімають з відповідачів обов'язку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" .

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не звільняють відповідача від обов'язку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

Необґрунтованими й такими, що суперечать нормам діючого законодавства, вважає колегія суддів доводи ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, з тих підстав, що остання є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2008 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже на час виникнення спірних правовідносин (27.10.2014р. ) норми вказаного Закону, які покладали на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди внаслідок нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, відсутні, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги, щодо відсутності обов'язку відповідача сплачувати моральну шкоду, колегією суддів відхиляються.

Виходячи зі змісту п.5 Рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 року, скасування права застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності" не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України й ст. 237-1 КЗпП України їм надане право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника підприємства роботодавця або уповноваженого ним органа. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку й професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Доводи апелянта про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров'я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є не єдиним відповідачем по даній справі, оскільки позивач працювала на інших підприємствах, колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний довід спростовується матеріалами справи, а саме копією трудової книжки позивача, так шахта «Гвардійська», відносяться до Виробничого об'єднання «Кривбасруда», яке перейменоване в Криворізький залізорудний комбінат, згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року / «Кривбасзалізрудком»/, правонаступником якого, в свою чергу являється відповідач по справі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Крім того судом першої інстанції при ухвалені рішення був врахований стаж роботи позивача саме на підприємстві відповідача, який складає 19 років та 4 місяців, з чим погоджується і сам відповідач, не виключаючи при цьому, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужила і робота ОСОБА_2 на інших підприємствах, загальний стаж роботи на яких значно менший за стаж роботи на підприємстві відповідача.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду з позовною заявою, не відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, який встановлює, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком», щодо визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці позивача на протязі 19 років 4 місяців в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, а також її роботу на інших підприємствах, розмір втрати професійної працездатності - 15%, без встановлення групи інвалідності, вважає за необхідне, змінити рішення суду, в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 15 000 гривень до 10 000 гривень.

Враховуючи зазначене, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, щодо збільшення розміру суми, в рахунок відшкодування моральної шкоди, а тому її апеляційна скарга підлягає відхиленню.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат " задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат " на користь ОСОБА_2, змінити, зменшивши цей розмір з 15 000 грн. до 10 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Я.М. Бондар