РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року

Вінницький міській суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в частині визнання незаконним та скасування наказу № 214 від 22.05.2014 року, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

21 вересня 2015 року з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до суду надійшла дана цивільна справа на новий розгляд в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 214 від 22 травня 2014 року та відшкодування моральної шкоди. Позивач мотивує відповідні позовні вимоги тим, що з серпня 2011 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Вінницяобленерго», працюючи на посаді директора структурної одиниці «Липовецькі електричні мережі». Згідно з наказом генерального директора ПАТ «Вінницяобленерого» ОСОБА_6 № 105-к від 07.05.2014 року позивачу була надана щорічна відпустка в період з 08.05.2014 року по 27.06.2014 року, з послідуючим звільненням з роботи 01.07.2014 року за угодою сторін. В період щорічної відпустки відповідачем було видано наказ № 214 від 22.05.2014 року «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» де зазначено, що за результатами перевірки (ревізії) роботодавцем було встановлено перевищення ОСОБА_1 своїх службових повноважень, що призвело до заподіяння збитків товариству ПАТ «Вінницяобленерго». Даний наказ позивач вважає незаконним, оскільки під час роботи жодних порушень своїх посадових обовязків не вчиняв та матеріальної шкоди (збитків) товариству не завдавав. З даним наказом та підставами його видачі роботодавець позивача, як зацікавлену особу, не ознайомив. Про його існування позивач випадково дізнався від колег по роботі лише в липні 2014 року. Своїми незаконними рішеннями та діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди, ступінь якої в грошовому еквіваленті оцінює в 100000,00 грн., оскільки його моральні переживання ще більше поглибились коли від сторонніх осіб у липні 2014 року він дізнався про наявність наказу відповідача № 214 від 22.05.2014 року де його звинувачено у вчиненні посадового злочину та заподіянні збитків ПАТ «Вінницяобленерго», що змусило виправдовуватись перед друзями та знайомими по обставинах, які були зазначені в такому наказі. В наслідок пережитого стресу стан здоров'я позивача погіршився, він змушений був проходити курс стаціонарного лікування в медичному закладі. В силу чого позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» № 214 від 22.05.2014 року «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» та стягнути з відповідача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 100000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 відповідні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними у позовній заяві, додатково зазначивши, що в наказі № 214 від 22.05.2014 року не зазначено в чому саме полягає перевищення ОСОБА_1 його службових повноважень. Зміст самого наказу є суперечливим, оскільки посилаючись на нанесення збитків - не зазначено яких саме збитків завдано товариству і ким. Вважають, що у разі, якщо керівник прийшов до висновку про наявність порушень з боку ОСОБА_1 то, перед тим як видавати оспорюваний наказ, повинен був отримати відповідні пояснення від ОСОБА_1 Позивач зазначив, що перед написанням заяви про звільнення керівник відповідача жодних до нього претензій не висував. Посилається на те, що в акті ревізії, який був підставою для прийняття відповідного наказу, не встановлено жодних збитків, заподіяних ним, при цьому такою ревізією перевірялась фінансово-господарська діяльність СО «Липовецькі ЕМ», а не діяльність керівника такої структурної одиниці ОСОБА_1

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в цій частині в повному обсязі, пояснивши, що наказ № 214 від 22.05.2014 року вважають законним. Пояснили, що коли було отримано колективне звернення працівників СО «Липовецькі ЕМ» до обленерго, було наказом створено комісію для перевірки такого звернення, проведення якої збіглось в часі з проведенням перевірки фінансово-господарська діяльність СО «Липовецькі ЕМ». В ході перевірки кожним працівником, який був залучений до її проведення, складалась службова записка про виявленні недоліки, що знайшло своє відображення у відповідному акті перевірки. Вважають, що оскаржуваним наказом не спричиняється жодного негативного наслідку для позивача, так як не було застосовано жодного дисциплінарного стягнення. Зазначили, що висновку комісії немає, оскільки до відповідної пояснювальної записки додавались висновки кожного члена комісії, що не потребувало окремого висновку головою такої комісії. Вважають, що заявлена позивачем сума моральної шкоди є безпідставною, оскільки в діях відповідача відсутні ознаки спричинення позивачу моральної шкоди.

Суд дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Судом встановлено, що згідно наказу ПАТ «Вінницяобленерго» № 99 від 14.06.2012 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Липовецьких електричних мереж та звільнений з даної посади згідно наказу ПАТ «Вінницяобленерго» № 105-к від 07.05.2014 року (т. 1 а.с. 115).

Згідно наказу генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 № 105-к від 07.05.2014 року ОСОБА_1 було надано щорічну відпустку з 08.05.2014 року по 27.06.2014 року, з послідуючим звільненням з роботи з 01.07.2014 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, підстава - заява ОСОБА_1, зазначено про необхідність проведення розрахунку з ОСОБА_1 та видачу трудової книжки (т. 1 а.с. 7).

Правомірність наказу генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 № 105-к від 07.05.2014 року була підтверджена в судовому порядку (т. 1 а.с. 205-209, т. 2 а.с. 34-36).

Зміст наказу генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 № 214 від 22.05.2014 року «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» вказує, що відповідно до наказу ПАТ «Вінницяобленерго» від 02.04.2014 року № 141 «Про проведення службової перевірки» комісією ПАТ «Вінницяобленерго» було проведено службову перевірку фактів, викладених у колективному зверненні працівників зазначеної структурної одиниці, окремі питання якого також досліджувалися у ході комплексної ревізії структурної одиниці, здійсненної контрольно-ревізійним відділом Товариства (Доповідна від 28.04.14., Акт ревізії від 25.04.14., додаються до наказу). Також в даному наказі, зокрема, зазначено, що за результатами службової перевірки та вищезазначеної ревізії встановлені недоліки в організації діяльності структурної одиниці, а саме: перевищення своїх службових повноважень директором ОСОБА_1 За невиконання своїх трудових обовязків щодо здійснення ефективного керівництва виробничо-господарською, трудовою та фінансово-економічною діяльністю структурної одиниці, що призвело до нанесення збитків інтересам Товариства, директор СО «Липовецькі ЕМ» ОСОБА_1 заслуговує на дисциплінарне стягнення, однак, з урахуванням його заяви від 07.05.2014 року на дострокове розірвання трудового договору, заходи дисциплінарного впливу не застосовувати. (т.1 а.с. 8).

Таким чином, судом встановлено, що генеральний директор ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6, реалізовуючи в площині вимог трудового законодавства свої повноваження як керівника по відношенню до працівника, оцінивши результати проведення відповідної службової перевірки та комплексної ревізії структурної одиниці СО «Липовецькі ЕМ», директором якої на той момент був ОСОБА_1, в тому числі доповідну від 28.04.14., Акт ревізії від 25.04.14., видав наказ № 214 від 22.05.2014 року, зміст якого зазначає про встановлення перевищення службових повноважень директором ОСОБА_1, невиконання ОСОБА_1 трудових обовязків щодо здійснення ефективного керівництва виробничо-господарською, трудовою та фінансово-економічною діяльністю структурної одиниці, що призвело до нанесення збитків інтересам Товариства, та згідно якого зазначається, що директор СО «Липовецькі ЕМ» ОСОБА_1 заслуговує на дисциплінарне стягнення, однак, з урахуванням його заяви від 07.05.2014 року на дострокове розірвання трудового договору, заходи дисциплінарного впливу не застосовувати.

Суд вважає, що наказ № 214 від 22.05.2014 року був прийнятий в період, коли між ПАТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_1 існували трудові правовідносини, оскільки ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади лише 01.07.2014 року, а відтак, прийняття згаданого наказу безпосередньо стосується та впливає на трудові права і інтереси відповідного працівника, в силу чого відповідні правовідносини повинні врегульовуватись та охоплюються, в тому числі, нормами трудового законодавства.

Відповідно до норми ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Норма ч. 2 ст. 140 КЗпП України передбачає, зокрема, що щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Стаття 149 КЗпП України прописує, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з вище зазначених норм трудового законодавства, не залежно від назви наказу, чинним трудовим законодавством, за умови встановлення роботодавцем обставин порушення працівником трудової дисципліни, не передбачено правової можливості видачі роботодавцем наказу про те, що працівник заслуговує на дисциплінарне стягнення, однак, з врахуванням певних умов, дисциплінарне стягнення не застосовувати.

Суд звертає увагу на те, що за умови встановлення генеральним директором ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 обставин порушення ОСОБА_1 своїх трудових обовязків, ОСОБА_6 зобовязаний був дотриматись передбаченого трудовим законодавством механізму застосування заходів дисциплінарного впливу з додержанням порядку застосування дисциплінарного стягнення, в результаті якого оголосити відповідний наказ про застосування до ОСОБА_1 відповідного дисциплінарного стягнення, при цьому, ч. 3 ст. 149 КЗпП України передбачає можливість роботодавця враховувати вичерпний перелік певних обставин, який є чіткий і не піддається ширшому тлумаченню, а саме: ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, і не передбачає можливість враховувати роботодавцем таку обставину, як подача працівником заяви про розірвання трудового договору, що було застосовано роботодавцем в даному випадку, при цьому врахування передбачених законодавцем обставин можлива виключно при обрані виду стягнення, а не при звільненні працівника від стягнення за порушення трудової дисципліни, а тому оголошення ОСОБА_6 відповідного наказу № 214 від 22.05.2014 року, формулювання якого не передбачено нормами трудового законодавства обєктивно порушує трудові права та інтереси ОСОБА_1, в тому числі на право бути притягненим до дисциплінарної відповідальності або не притягненим до такої з суворим дотриманням роботодавцем вимог чинного трудового законодавства, та вказує на невідповідність формулювання такого наказу вимогам чинного трудового законодавства, в силу чого такий наказ із наведених вище підстав, не може вважатись таким, що відповідає нормам трудового законодавства, тобто є незаконним.

Разом з тим, приймаючи наказ № 214 від 22.05.2014 року генеральний директор ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6, та зазначаючи в змісті такого наказу про встановлення перевищення своїх службових повноважень директором ОСОБА_1, невиконання ОСОБА_1 трудових обовязків щодо здійснення ефективного керівництва виробничо-господарською, трудовою та фінансово-економічною діяльністю структурної одиниці, що призвело до нанесення збитків інтересам Товариства, - враховував доповідну від 28.04.14 та Акт ревізії від 25.04.14.

Зміст доповідної записки директора із захисту активів ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_7 від 28.04.2014 року вказує, що комісією, утвореною відповідно до наказу № 141 від 02.04.2014 року, було встановлено, зокрема, плинність кадрів по Липовецьким ЕМ, порушення оформлення документів на приєднання до електричних мереж, виявлено нестачу бензину, нерівномірний розподіл обовязку між працівниками, недоліки в договорах, укладених з юридичними та фізичними особами щодо розбіжностей між дозволеною та фактичною потужністю, порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, використання ОСОБА_1 працівників СО «Липовецьких ЕМ» у власних приватних цілях безкоштовно, з послідуючим посиланням на Акт комплексної ревізії СО контрольно-ревізійним відділом, при цьому в кінці доповідної записки зазначається, що в результаті відповідної перевірки та ревізії встановлено низку недоліків в організації роботи з боку директора ОСОБА_1Ф, що призвело до нанесення збитків інтересам Товариства і вимагає вжиттю дисциплінарних заходів до ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 46-49).

Згідно колективного звернення трудовий колектив Липовецьких ЕМ звернувся письмово до, зокрема, генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» з питанням щодо доцільності перебування на посаді директора Липовецьких ЕМ ОСОБА_1, повідомляючи про обставини, які можуть вказувати на порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни (т. 2 а.с. 48).

Наказ генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 № 141 від 02.04.2014 року вказує на те, що було вирішено провести службову перевірку по інформації, що викладена у колективному зверненні працівників СО Липовецькі ЕМ та створено комісію по проведенню службової перевірки в складі: голова комісії ОСОБА_8, члени комісії: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (т.1 а.с. 44, 45).

В результаті проведення відповідної службової перевірки було складено довідки юрисконсультом ОСОБА_13 та провідним інженером відділу кадрів управління ОСОБА_11, якими встановлено плинність кадрів по Липовецьким ЕМ, та порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників. (т. 2 а.с. 50, 51).

Суд звертає увагу на те, що суду так і не було надано на дослідження і матеріали справи не містять інших, окрім вищезазначених, доказів, які стосуються результатів проведення відповідної службової перевірки, яка була проведена комісією, утвореною згідно наказу № 141 від 02.04.2014 року, при цьому такі докази не містять обєктивно встановлених обставин зловживання службовим становищем директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_1 з підтвердженням таких обставин належними та допустимими доказами, як і не містять посилань на встановлення та визначення чітких збитків, завданих Товариству безпосередньо директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_1, про що йдеться в доповідній записці ОСОБА_8 від 28.04.2014 року та в оскаржуваному наказі № 214 від 22.05.2014 року, в силу чого, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами як обставини зловживання службовим становищем директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_1, так і обставини встановлення та визначення чітких збитків, завданих Товариству безпосередньо директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_1, про що йдеться в доповідній записці ОСОБА_8 від 28.04.2014 року та в оскаржуваному наказі № 214 від 22.05.2014 року.

Акт комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності структурної одиниці СО «Липовецьких ЕМ» від 25.04.2014 року вказує на те, що відповідно до плану проведення ревізії на І півріччя 2014 року було проведено відповідну ревізію фінансово-господарської діяльності СО «Липовецьких ЕМ», якою було встановлено ряд недоліків та порушень в здійсненні фінансово-господарської діяльності СО «Липовецьких ЕМ» та рекомендовано керівництву СО «Липовецькі ЕМ» вивчити зазначені порушення нормативних документів, визначити причини їх виникнення та намітити конкретні заходи по усуненню вказаних недоліків в роботі ЕМ. (т. 1 а.с. 54-86).

Приписи п. 2.9. п. 2.13. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ВАТ «АК Вінницяобленерго» (надалі по тексту Інструкція) передбачають, що за результатами проведення службового розслідування складається висновок, в якому, зокрема, зазначається характеристика збитку, нанесеного Компанії, особи, з вини яких такі факти мали місце, і який підписується головою і всіма членами комісії та надається генеральному директору Компанії для ознайомлення та прийняття відповідного рішення. Особа, у відношенні якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, надавати докази по суті досліджуваних обставин. Матеріали службового розслідування є підставою для прийняття керівництвом Компанії рішення про притягнення винних осіб до дисциплінарної або матеріальної відповідальності згідно чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що норма п. 2.13. Інструкції передбачає можливість керівництва Компанії прийняти рішення про притягнення винних осіб до дисциплінарної або матеріальної відповідальності згідно чинного законодавства, і не передбачає можливість прийняття керівництвом рішення, в якому зазначається, що винні особи заслуговують на дисциплінарну відповідальність, однак, з врахуванням певних обставин, до таких осіб не потрібно застосовувати заходи дисциплінарного впливу, тобто, при прийнятті рішення керівництвом про те, що винні особи заслуговують на дисциплінарну відповідальність керівництво зобовязано притягнути таких винних осіб до дисциплінарної відповідальності, що буде відповідати як приписам внутрішніх нормативно-правових актів, так і вимогам чинного трудового законодавства, у всіх інших випадках, в тому числі і при даних спірних правовідносинах, прийняття рішення, яке не передбачено нормами внутрішніх нормативно-правових актів та вимогами чинного трудового законодавства буде свідчити про незаконність такого рішення.

Крім цього, суд також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє пояснення ОСОБА_1, як і відсутній висновок, складений комісією за результатами проведення відповідного службового розслідування, при цьому, в судовому засіданні із пояснень представника відповідача ОСОБА_4 було встановлено, що такого висновку не має, оскільки до відповідної пояснювальної записки додавались висновки кожного члена комісії, що не потребувало окремого висновку головою такої комісії, однак суд вважає, що така позиція представника відповідача є помилковою, так як під час здійснення службового розслідування, членам комісії необхідно чітко додержуватись приписів відповідної Інструкції, де наявність висновку за результатами проведення службового розслідування чітко передбачена, як і передбачено вимоги до оформлення та змісту такого висновку, в силу чого підміна такого документа іншими документами, в тому числі різного роду доповідними записками, довідками тощо - не передбачена жодним внутрішнім нормативно-правовим актом, а тому є безпідставним, неправомірним, та таким, що унеможливлює в подальшому генерального директора Компанії ознайомитись з таким висновком та прийняти відповідне рішення, що прямо передбачено приписами ч. 2 п. 2.9. Інструкції.

Таким чином, суд вважає, що прийняття генеральним директором ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 рішення за результатами службової перевірки без наявності пояснення ОСОБА_1, без наявності висновку відповідної комісії, яка проводила таку службову перевірку, та закріплення такого рішення в наказі № 214 від 22.05.2014 року - є самостійною ознакою порушення механізму проведення службового розслідування та прийняття генеральним директором Компанії відповідного рішення, оскільки згідно вимог внутрішнього нормативно-правового акту, а саме: п. 2.9. Інструкції, особа, у відношенні якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, а генеральний директор ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 міг прийняти рішення за результатами проведення відповідного службового розслідування виключно після ознайомлення відповідного висновку комісії, в силу чого, не додержання та порушення вимог Інструкції, що має наслідком відсутність пояснень ОСОБА_1, відсутність висновку відповідної комісії та винесення рішення генеральним директором ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 за результатами службової перевірки, яке знайшло своє відображення в наказі № 214 від 22.05.2014 року, без ознайомлення відповідного висновку комісії - не може свідчити про законність оформлення результатів такої службової перевірки та законність прийняття по ній рішення генеральним директором, що вказує на самостійну ознаку незаконності наказу № 214 від 22.05.2014 року, оскільки не може бути законним рішення, прийняте в результаті порушення вимог нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За даних обставин, враховуючи, що під час проведення службового розслідування за фактом колективного звернення працівників СО «Липовецькі ЕМ» щодо доцільності перебування на посаді директора СО «Липовецькі ЕМ» ОСОБА_1, у останнього не було відібрано пояснень, як і не було зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовляється від таких пояснень, не було оформлено за результатами відповідного службового розслідування висновку комісії, яка проводила таке розслідування, що призвело до неможливості ознайомитись з таким висновком генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 перед прийняттям відповідного рішення, що не узгоджується та порушує приписи п. 2.9. 2.13. Інструкції, з огляду на те, що генеральний директор ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_6 прийняв рішення за результатами службової перевірки без ознайомлення з відповідним висновком комісії, що знайшло своє відображення в оспорюваному наказі № 214 від 22.05.2014 року, при цьому формулювання прийнятого ОСОБА_6 рішення не передбачено жодними нормами внутрішніх нормативно-правових актів та вимогами чинного трудового законодавства, оскільки прийнявши рішення про те, що ОСОБА_1 заслуговує на дисциплінарне стягнення, про що зазначено в самому наказі, ОСОБА_6 зобовязаний був застосувати до такого працівника заходи дисциплінарного стягнення, що відповідало б приписам як п. 2.13. Інструкції, так і вимогам ст. 147 КЗпП України, враховуючи недоведеність в судовому засіданні належними та допустимими доказами наявність як обставин зловживання службовим становищем директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_1, так і наявність обставин спричинення ПАТ «Вінницяобленерго» чітко визначених збитків особисто ОСОБА_1, суд вважає, що за даних обставин відповідний наказ № 214 від 22.05.2014 року не може вважатись законним та таким, що прийнятий з додержанням вимог внутрішніх нормативно-правових актів та вимог чинного трудового законодавства, а відтак підлягає скасуванню, в силу чого в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, то суд враховує незаконність наказу № 214 від 22.05.2014 року, наявність якого спричинило душевні страждання позивачу, змусило виправдовуватись перед друзями та знайомими по обставинах, які були зазначені в такому наказі, а тому, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із визначенням відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. 00 коп.

В порядку вимог ст. 88 ЦПК України, з врахуванням позовних вимог майнового та немайнового характеру, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви до суду, з врахуванням приписів п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, де зазначено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), в силу чого суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути 192 грн. 40 коп., що становить суму судового збору в розмірі 162 грн. 40 коп. за задоволення третьої частини немайнових вимог, та суму судового збору в розмірі 30 грн. 00 коп. за пропорційне задоволення вимоги майнового характеру щодо компенсації моральної шкоди.

На підставі наведено та керуючись п. 2.9. п. 2.13. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ВАТ «АК Вінницяобленерго»,

ст.ст. 139, 140, 147, 149, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 214 від 22.05.2014 року, виданий генеральним директором ПАТ «Вінницяобленерго» «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ Вінницяобленерго».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь ОСОБА_1 3000 грн. 00 коп. (три тисячі грн. 00 коп.), що становить розмір відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь держави суму судового збору в розмірі 192 грн. 40 коп. (сто девяносто дві грн.. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя