Справа 206/2096/15-ц
Провадження 2/206/714/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"08" червня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Самарський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з 27.11.1998 року є власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 та сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Відповідач протягом останніх 10 років за місцем реєстрації не проживає і жодних відомостей про себе не повідомляє. Її реєстрація носить формальний характер. Він звертався до Індустріального відділу ДРАЦС РС ДМУЮ в Дніпропетровській області з приводу встановлення факту смерті відповідача. За їх даними відсутній актовий запис про смерть відповідача з 2004-2014 роки. Згідно ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991р. № 1956 - ХІІ даний договір купівлі-продажу квартири зареєстрований на біржі нерухомості "Лідер" не підлягає нотаріальному посвідченню.

На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку, стягнути судові витрати по справі (а.с.3-6).

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Зазначила, що шлюбні відносини припинено з ініціативи відповідача.

Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема через засоби масової інформації - газету «Вісті Придніпров'я», випуску № 42 (1637) від 28 травня 2015 року (а.с.20).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 27.11.1998 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу зареєстрованого на біржі нерухомості "Лідер" та зареєстрований в КП "ДМБТІ" на праві часткової власності (а.с.7).

Згідно довідки Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради № 185 від 20.01.2015 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.8).

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 23 серпня 1985 року - розірвано (а.с.9).

З відповіді Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 12.12.2014 року № 1944/10.4-24 згідно перевірки за період з 2004 по 2014р. даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній (а.с.10).

Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного:

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.

В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивачі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, наділений правом володіння, користування та розпорядження цією квартирою.

У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає понад десять років, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про її тимчасову відсутність не встановлено, а отже вона не проживає у квартирі без поважних причин.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація ОСОБА_2 в квартирі носить формальний характер, вимоги позивачі підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 225 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков