РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Шайда І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2015 року позивачка звернулася до ПАТ «Азовелектросталь» з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначивши що з 01.12.2010 року по 04.06.2015 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 125к від 04.06.2015 року вона була звільнена 04.06.2015 року з роботи на підставі ст. 36 п.5 КЗпП України, за переведенням. У день звільнення 04.06.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з нею не провів, заборгованість по заробітній платі відповідачем була виплачена лише 29.09.2015 року. Крім того, за період з жовтня 2014 року по 04.06.2015 року їй не здійснювалася індексація заробітної плати, у звязку з чим відповідач має заборгованість за вказаний період у розмірі 2933,74 гривень. Просила стягнути з відповідача на його користь заборгованості по виплаті заробітної плати та індексації, а також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року у розмірі 6621,75 гривень, а всього просила стягнути 9555,49 гривень.

Позивачка у судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Азовелектросталь» у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково в частині стягнення середнього заробітку у розмірі 6540,00 гривень, згідно з наданим розрахунком. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, у звязку з проведенням розрахунку по виплаті заробітної плати позивачці.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.12.2010 року по 04.06.2015 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 125к від 04.06.2015 року вона була звільнена 04.06.2015 року з роботи на підставі ст. 36 п.5 КЗпП України, за переведенням, що підтверджується записом у трудовій книжці серії БТ-І № 6259906 /а.с. 8-9/.

За період роботи позивачки їй нараховувалася заробітна плата, однак у день звільнення 04.06.2015.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачкою не провів.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.09.2015 року заборгованість по заробітній платі перед позивачкою загальним розміром 12814,03 гривень сплачена, що підтверджується наданою відповідачем довідкою № 3399 від 02.11.2015 року.

За таких обставин, суд відмовляє позивачці в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Позивачкою заявлено позовні вимоги про стягнення індексації заробітної плати за період з жовтня 2014 року по 04.06.2015 року у розмірі 2933,74 гривень.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року).

Відповідно до положень ст. 10, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Між тим, позивачкою не надано суду належного розрахунку індексації заробітної плати, відсутні вихідні дані, які б дозволяли суду здійснити самостійний розрахунок індексації. У звязку з зазначеним, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні даної частини позовних вимог.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Суд, на підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, виходить з наступного.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно даних відповідача, розмір середньоденної заробітної плати позивачки складає 81,75 грн., що позивачкою визнано та не спростовується у її позові.

Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 05.06.2015 року (день після звільнення) по 29.09.2015 року (день сплати заборгованості) складає: 81 роб.д. х 81,75 грн. = 6621,75 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, з утриманням ПрАТ «Азовелектросталь» передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнена позивачка.

Керуючись, ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 6621 (шість тисяч шістсот двадцять одну) гривню 75 копійок, з утриманням Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь» з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційній суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Шатілова