Справа № 450/4539/13 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. Провадження № 22-ц/783/1975/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні будинковолодіння та зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_7 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та реальний поділ будинковолодіння відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову є незаконним і ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що ОСОБА_3 на підставі цих документів правомірно набула право власності на ? спірного будинку. Вказує на те, що ОСОБА_5 здійснювала ремонтні роботи по всьому будинковолодіння, про що свідчить робочий проект газифікації від 29.10.1990 року, кошторис та інші документи, які наявні в матеріалах справи. Крім того, апелянт зазначає, що спірний будинок, станом на 1975 ріку, був повністю збудований ОСОБА_8 та її чоловіком, а відтак судом першої інстанції порушені вимоги п. 2 ст. 331, ст. 388, ст. 392, ст. 1216 ЦК України. Із врахуванням наведеного, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити та визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1; витребувати від ОСОБА_6 1/4 частину вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та виділити їй у власність перший поверх житлового будинку з господарськими будівлями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Оскільки рішення суду оскаржено лише в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, а відтак апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цих межах.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК Українипередбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні як первісного так і зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не доведено належними і допустимими доказами порушення їхніх прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 успадкували після смерті ОСОБА_8, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, по половині будинковолодіння в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.06.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитренко М.І. за реєстровим номером 1299(а.с. 20).

Як вбачається із свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с.78) ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка площею 0,058 га із присадибного фонду в АДРЕСА_1. На підставі рішення Водянської сільської ради депутатів трудящих Пустомитівського району Львівської області від 16.12.1970 року та рішенням виконавчого комітету Пустомитівської районної ради депутатів трудящих Львівської області від 12.08.1971 року №475(а.с.79) затверджено вказане рішення про дозвіл на будівництво житлового будинку ОСОБА_3 на землях присадибного фонду.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не було збудовано нового будинку, а добудовано другий поверх в будинковолодінні по АДРЕСА_1, що вбачається із постанови №20 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю України від 09.09.1997 року.(а.с.80)

Рішенням №130 Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 18.09.1997 вирішено дати дозвіл ОСОБА_3 на оформлення необхідної документації по прийняттю в експлуатацію другого поверху житлового будинку в АДРЕСА_1 збудованого без належного оформлення документів та актом №266 Державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації від 01.12.1997 року, вирішено другий поверх вказаного будинку ОСОБА_3 ввести в експлуатацію. Розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області №643 від 01.12.1997 року затверджений вказаний вище акт.(а.с.82-84).

Вищезгадані рішення позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 не оскаржувалось, а відтак є чинними.

Рішенням виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 1999 року вирішено оформити та видати свідоцтво про право власності ОСОБА_3 в 1/2 частині; ОСОБА_10 в 1/4 частині; ОСОБА_11 в 1/4 частині по АДРЕСА_1.(а.с.81)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 1998 року вирішено дати дозвіл ОСОБА_3 на прийняття в експлуатацію гаражу переобладнаного з літної кухні в АДРЕСА_1.(Інвентаризаційна справа (квартал 40) а.с.23)

Згідно висновку про визначення ідеальних часток між співвласниками від 22.02.1999 року Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації на будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 як співвласник займає 50 % вказаного будинку або 1/2 його ідеальну частину.(Інвентаризаційна справа (квартал 40) а.с.32-33)

03.09.2003р. сільському голові Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області було подано заяви на оформлення права власності на вказаний будинок ОСОБА_5 на 1/4 частину, ОСОБА_6 на 1/4 частину та ОСОБА_3 на 1/2 частину.

Відповідно до рішення №203 від 04.09.2003 року виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про оформлення права власності громадян на житлові будинки АДРЕСА_1 вирішено доручити Львівському обласному державному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити право власності на житлові будинки та видати свідоцтво про право власності зокрема громадянам ОСОБА_5 в 1/4 частині, ОСОБА_6 1/4 частині та ОСОБА_3 в 1/2 частині на будинковолодіння по АДРЕСА_1.(а.с.95)

Вищезгадане рішення, на підставі якого 03.11.2003 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на будинок АДРЕСА_1, де власниками з приватною спільною частковою власністю вказані ОСОБА_3 на 1/2, ОСОБА_5 на 1/4 та ОСОБА_6 на 1/4 частини.(а.с.3) позивачем ОСОБА_5 не оскаржувалось, а відтак є дійсним.

Як вбачається із договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 17.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською Ю.В., ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_6 безоплатно у власність 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданим 03.11.2003 року виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_6 належить 3/4 частини домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 03.11.2003 р. виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 17.12.2010 р., а ОСОБА_5 - 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 03.11.2003 р. виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із врахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що право власності на 1/2 частину будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 було набуто ОСОБА_3 правомірно та правомірно відчужено за договором дарування ОСОБА_6, через що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вказаному, позивачкою за зустрічним позовом належним чином не доведено тих обставин на які вона посилалась як на підставу заявлених нею вимог.

В свою чергу, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач в силу ст. 10 ЦПК Українизобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М. Гриновець