Справа № 266/3615/15-ц
Провадженя№ 2/266/1444/15
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г. за участі секретаря Маросіної Є.М., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 18.04.2006 року за №14008493. В вищезазначеному домоволодіння зостався зареєстрованими відповідач ОСОБА_2 який є сином та була зареєстрована як член сім`ї з 9.11. 2002 року, однак фактично не мешкає за місцем реєстрації з серпня 2014 р. оскільки виїхав до РФ. Відповідач ніколи не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не веде з ним спільного побуту, в будинку немає його особистих речей. Реєстрація відповідача порушує його права як власника будинку. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає з причини відсутності по місту реєстрації, місце проживання відповідача не відомо, засобів зв`язку не мається. Просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном у вигляді буд. АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і зняття його з реєстрації.
Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі ( а.с. 49) про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2006 року посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, яке зареєстровано згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 18.04.2006 року в Маріупольському БТІ за №14008493 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 ( а. с. 6,7).
Як вбачається з копії домової книги у домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_2 з 09.11.2002 р. ( а.с. 9-12).
Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженою судом довідкою комітету самоорганізації населення «Селещи Західне» від 11.09.2015 року №38/429, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 фактично не проживає з серпня 2014 року, орієнтоване місце її проживання в РФ (а. с.8).
Як вбачається з довідки військового комісара Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату №5532 від 30.10.2015 року ОСОБА_2 за обліковими даними Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату на обліку не перебуває, на військову службу не призивався ( а. с. 38).
Відповідно до довідки про судимість у відношенні ОСОБА_2 останній у розшуку не перебуває і покарання у місцях позбавлення волі не відбуває( а.с. 45).
Відповідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2015 р. виїхав через пункт пропуску Гоптівка( а.с. 46).
Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сім`ї без поважних причин понад рік, якщо не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
З огляду на наведене, виходячи з того, що ОСОБА_2 було зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 як член сім`ї позивача, та з серпня 2014 року не проживає у спірному будинку без поважних причин тобто понад рік, домовленості про це з позивачем не має, до проходження військової служби не залучалася, тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Позов в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 ч.1 п.2 названого вище Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 212, 213 215, 224 ЦПК України, ст..405 ч. 2 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
В задоволені іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя: Шишилін О. Г.