АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Ключник А.С.
№88-ц/796/59/2015 Доповідач - Борисова О.В.
справа №759/9318/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, вселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, вселити ОСОБА_2 у зазначену квартиру, визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування та розпорядження жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що він придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 з прилюдних торгів по реалізації майна, які проводились ПП «СП Юстиція» 14 серпня 2013 року, яка була предметом іпотеки згідно договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Креді Агріколь Банк». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.В. позивачу було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру від 15 вересня 2013 року. Державна реєстрація права позивача на спірну квартиру була здійснена 15 вересня 2013 року.

Однак, у спірній квартирі проживає відповідач з сім'єю, чим порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю та змусило останнього звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року у задоволенні позову - відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщення - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

20 липня 2015 ОСОБА_1 звернулася із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києві від 09 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

На обґрунтування доводів заяви вказує, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року було прийняте на основі того, що 22 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України скасував рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року про визнання прилюдних торгів із реалізації спірної квартири недійсними. Проте, 28 січня 2015 року Верховний Суд України, розглянувши всі матеріали справи, виніс Постанову про скасування рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року і направив справу про визнання торгів недійсними на новий розгляд. 25 лютого 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про залишення в силі рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення торгів та акту про реалізацію з прилюдних торгів недійсними.

Зазначає, що підставою для звернення ОСОБА_2 до суду про її виселення із спірної квартири були проведені прилюдні торги, на яких ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1. Оскільки вже є остаточне рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про визнання протоколу проведення торгів та акту про реалізацію з прилюдних торгів недійсними, законних підстав для її виселення з квартири немає.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 заяву підтримала, просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечувала.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу щодо проведення прилюдних торгів та акту про реалізацію з торгів нерухомого майна.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року в задоволенні позову - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання прилюдних торгів недійсними задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 результати яких оформлено протоколом проведення прилюдних торгів від 14 серпня 2013 року ПП «СП «Юстиція» та актом державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 27 серпня 2013 року.

Визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів з продажу арештованого майна, що належить ОСОБА_1 - квартири АДРЕСА_1, від 14 серпня 2013 року, затверджений заступником директора ПП «СП «Юстиція».

Визнано недійсним акт про реалізацію з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1, від 27 серпня 2013 року, затверджений начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року скасовано, залишено без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання торгів недійсними.

Ухвалюючи рішення по даній справі від 09 грудня 2014 року, Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру припинилось у встановленому законом порядку внаслідок продажу даного нерухомого майна на прилюдних торгах в порядку процедури виконавчого провадження про звернення стягнення на іпотечне майно за зобов'язанням боржника, оскільки відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року скасовано та залишено без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання торгів недійсними.

Відповідно до ст.361 ЦПК України підставами для скасування рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду, встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду не виконане.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо і не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Так, Постановою судової палати цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 28 січня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ «Креді АгрікольБанк» відхилено. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року залишено без змін.

Враховуючи викладене колегія суддів, приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що передумови, які були підставою для набуття права власності позивача на спірну квартиру, скасовані рішенням апеляційного суду, а тому правових підстав для виселення відповідача не має.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилався на те, що в добровільному порядку відповідач не залишає житлове приміщення, яке належить позивачу, що було придбано ним з прилюдних торгів по реалізації майна, які проводились ПП «СП Юстиція» 14 серпня 2013 року та яке було предметом іпотеки згідно договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Тобто підставою набуття позивачем права власності на спірну квартиру стали прилюдні торги по реалізації майна, які проводились ПП «СП Юстиція» 14 серпня 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що надрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним протокол проведення цих та акт про реалізацію з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна.

Даними судовими рішеннями встановлено, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 результати яких оформлено протоколом проведення прилюдних торгів від 14 серпня 2013 року ПП «СП «Юстиція» та актом державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 27 серпня 2013 року є недійсними, оскільки прилюдні торги в порушення вимог ч.ч.1, 5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» були проведені більше ніж через 6 місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись з позовом просив захистити його право власності на квартиру шляхом виселення відповідача, вселенням позивача та визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування спірною квартирою відповідно до норм ст.156 ЖК України, ст.391 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що оскільки при визнанні публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - продавець і покупець (організатор торгів та їх переможець), після чого майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, то право власності позивача на спірну квартиру оспорене, а тому відповідно він не має права в порядку визначеному ст.391 ЦК України вимагати захисту його права власності.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта на положення ст.388 ЦК України, згідно якої майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, яким є ОСОБА_2, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень колегія суддів не приймав до уваги, оскільки норми вказаної статті на спірні правовідносини не поширюється.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності набуття права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 колегія суддів відхиляє, оскільки рішенням Апеляційного суду від 29 травня 2014 року встановлено, що вказані прилюдні торги проведені з порушення вимог ч.ч.1, 5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» та є недійсними.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та залишення без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 307, 308, 313-315, 317, 365 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року скасувати.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді