Справа №442/6800/15-ц
Провадження №2/442/2358/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

04 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстраційного обліку -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а житловим будинком №73, по вул. Кармелюка с. Винники Дрогобицького району Львівської області, зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову, покликається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №73 на вул. Кармелюка, в с. Винники. В такому будинку вважається зареєстрованою відповідачка, з якою він перебував у шлюбі з 1975 року до 05.07.2004 року, який було розірвано судом за її заявою. З травня 2013 року відповідачка проживає в с. Уріж на вул. Шевченка, 138, який купила за свої кошти. Туди відповідачка забрала всі свої речі, меблі, посуд, штори, фіранки і інше майно. Він не заперечував проти цього, так як вони фактично чужі люди. Просив відповідачку добровільно знятись з реєстрації, так як така створює йому незручності. Ніяких витрат по утриманню будинку вона не несе. Факт не проживання відповідачки у будинку стверджується актами, а про постійне місце її проживання стверджує довідка Урізької сільської Ради №1211 від 08.09.2015 року.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин, хоча була належно повідомлена через засоби масової інформації, і, керуючись ст.224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку №73, вул. Кармелюка, с. Винники Дрогобицького району Львівської області, яка належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Урізької сільської ради від 06.06.2011 року (а.с.4-5 ).

Відповідно до копії будинкової книги, у зазначеному вище житловому будинку є зареєстрованими, зокрема, позивач та відповідачка ОСОБА_2, колишня дружина для позивача (свідоцтво про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 05.06.2013 року, серії 1-СГ №080844), однак остання не проживає у спірному будинку протягом тривалого часу (акти Урізької сільської ради Дрогобицького району від 01.09.2015 року, від 15.09.2015 року а.с.11-12).

Разом з тим, відповідно до довідки Урізької сільської ради від 08.09.2015 року №1211, ОСОБА_2 фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Згідно ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З розяснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (стст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові ВС від 16.01.2012 (справа №6-57цс11)..

Беручи до уваги наведене та те, що відповідачка фактично добровільно залишила спірне житло і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни - понад один рік, перестала бути членом сім»ї позивача, не сплачує комунальних послуг, її особисте майно в будинку відсутнє, не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд приходить до висновку про те, що такі її дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування житловим будинком між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вона самостійно залишила жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалася вселитись у таке, тому її слід визнати такою, що втратила право користування спірним будинком шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215, 224,226 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком №73, по вул. Кармелюка с. Винники Дрогобицького району Львівської області шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Івасівка