Справа № 428/3270/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом приватної власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом приватної власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.

ОСОБА_3 є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 29/107 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 № 5401 від 26.10.2007 року. В спірній квартирі зареєстровані колишня дружина та син позивача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які з червня 2013 року в ній не проживають без поважних причин. Збереження реєстрації відповідачів у належній позивачу квартирі змушує його нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню квартирою. Крім того, у позивача виникла необхідність продажу спірної квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 29/107, підтвердженням якої є укладений договір завдатку від 10.04.2015 року. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками 1/2 часток квартир, які розташовані за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 71-к/1 та вул. Курчатова, 19/110 відповідно. У звязку із викладеним позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 107 будинку № 29 по пр. Космонавтів м. Сєвєродонецька Луганської області.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 надала до суду письмові заперечення проти первісного позову, в яких вказала, що з липня 2013 року вона та її малолітній син ОСОБА_4 не мають можливості проживати у спірній квартирі, адже позивач демонструє агресивну поведінку та чинить перешкоди у користуванні квартирою відповідачам. Обидві квартири, право власності на які було розподілено між нею та позивачем згідно із рішенням Апеляційного суду Луганської області у відповідній справі, не пристосовані для проживання, одна з квартир є комерційною нерухомістю.

Також, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення до спірного житлового приміщення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням. В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 вказала, що в даний час вона з сином зареєстрована у спірній квартирі, іншого житла у власності вона не має. Починаючи з травня 2013 року ОСОБА_3 почав створювати умови, які унеможливили проживання її та її сина у спірній квартирі: змінив замки на вхідних дверях, привів до квартири іншу жінку, погрожував фізичною розправою.

Вказаний зустрічний позов був обєднаний в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду від 14.09.2015 року.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені в первісному позові та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, законний представник малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову та просила суд задовольнити зустрічний позов. Пояснила, що у спірній квартирі вона та її дитина не проживають внаслідок протиправної та конфліктної поведінки позивача за первісним позовом. Зараз вона та її дитина проживають в квартирі у її батьків по проспекту Гвардійському, 71, домовленості із позивачем щодо користування спірною квартирою вона протягом двох років досягти не може. В спірній квартирі за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 29/107, умови для проживання задовільні: наявна ванна для купання, меблі на кухні, немає тільки деякої сантехніки.

Представник третьої особи ОСОБА_6 надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі представника третьої особи. Процесуальна позиція по справі на розсуд суду в інтересах неповнолітньої дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 № 5401 від 26.10.2007 року.

Згідно із інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 38203859 від 28.05.2015 року, власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 29/107, є ОСОБА_3. Із вказаної інформації також вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (далі спірна квартира).

Згідно із рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.01.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 157089, виданого 24.09.2009 року Відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області.

Згідно із копією довідки № 1295, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 07.04.2015 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 29/107, зареєстровані позивач за первісним позовом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишня дружина позивача (відповідач за первісним позовом) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, син позивача (відповідач за первісним позовом) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно із копією рішення апеляційного суду Луганської області від 30 березня 2015 року по справі № 428/5518/13-ц, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 визначені власниками 1/2 часток квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Проте, вказане рішення суду станом на час розгляду справи перебуває на касаційному перегляді у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що підтверджується копією ухвали ВССУ від 06.05.2015 року (а.с. 42).

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із положеннями ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач за первісним позовом та його представник стверджують, що відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі більше одного року без поважних причин. Суд не може погодитися із таким твердженням з огляду на таке.

В листі начальника Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області № 54/13060 від 19.07.2013 року вказано, що ОСОБА_3 у спірній квартирі вчиняє конфлікти із ОСОБА_2 Відносно ОСОБА_3 з цього приводу винесено офіційне попередження про неприпустимість протиправної поведінки.

В листі начальника Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області № 54/13501 від 26.07.2013 року вказано, що ОСОБА_3 погрожує фізичною розправою ОСОБА_2, змінив замок на вхідних дверях у спірній квартирі. З ОСОБА_3 з цього приводу буде проведена бесіда профілактичного характеру.

В листі начальника Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області № 54/13853 від 31.07.2013 року вказано, що ОСОБА_3 вчиняє конфлікти із ОСОБА_2, погрожує їй фізичною розправою. З ОСОБА_3 з цього приводу була проведена бесіда профілактичного характеру.

В листі т.в.о. начальника Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області № 34/19856 від 19.11.2013 року вказано, що ОСОБА_3 змінив дверні замки на вхідних дверях у спірній квартирі без відома ОСОБА_2

Отже, вищевказані обставини дають суду підстави для висновку про наявність поважних причин не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спірній квартирі з червня 2013 року, а саме внаслідок виникнення конфліктів між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зміни ОСОБА_3 замків на вхідних дверях до спірної квартири, що перешкоджало ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у здійсненні права користування спірною квартирою.

При цьому, вирішуючи питання про позбавлення права користування житлом малолітнього ОСОБА_4 суд враховує, що безпідставне позбавлення дитини права на користування житлом порушить норми статті 16 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року.

Суд також вважає, що не є обґрунтованими посилання позивача та його представників на те, що відповідач ОСОБА_2 має у власності інше житло та її житлові права, а також житлові права дитини не будуть порушені у звязку із задоволенням первісного позову, на підставі наступного.

Згідно із актами обстеження умов проживання за адресами ІНФОРМАЦІЯ_6, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, складеними Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради на виконання ухвали суду від 16.11.2015 року, умови для проживання за всіма вищевказаними адресами відсутні. При цьому, на думку суду, за адресою: АДРЕСА_6, умови для проживання є найбільш наближеними до належних, адже у квартирі поклеєні шпалери, наявні двері, відремонтована стеля та наявний ламінат на підлозі, в той час як за іншими адресами умови для проживання повністю відсутні.

Отже, проживання ОСОБА_2 та її малолітньої дитини у квартирах за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5, станом на час розгляду справи є неможливим та порушить право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку (ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

Таким чином, у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 належить відмовити, адже первісним позивачем не доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні у спірній квартирі без поважних причин понад один рік та/або мають у володінні інше житло із належними санітарно-гігієнічними та побутовими умовами.

Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою, суд зазначає наступне.

Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді справи за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення предметом доказування, на думку суду, є зокрема, наявність у позивача права на житло.

Наявність у позивачів за зустрічним позовом права на користування спірною квартирою підтверджується положеннями ст. 405 ЦК України та тими фактами, що ОСОБА_4 є сином власника спірної квартири, а ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, яка була зареєстрована та почала проживати у спірній квартирі ще до розірвання шлюбу із відповідачем за зустрічним позовом.

Таким чином, вимога про захист права користування позивачів за зустрічним позовом спірною квартирою шляхом вселення їх до квартири є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача за зустрічним позовом не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні спірною квартирою суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно із ст. 391 ЦК України, яка знаходиться у главі 29 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 5759 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Суд зазначає, що наявність реальної небезпеки порушення права позивача за зустрічним позовом на користування спірною квартирою з боку відповідача за зустрічним позовом доводиться тим, що відповідач за зустрічним позовом по теперішній час продовжує одноосібно (тобто без участі членів своєї сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_4Д.) володіти спірною квартирою. Також вказана небезпека підтверджується доказами конфліктної поведінки ОСОБА_3 з приводу користування спірною квартирою, що були досліджені вище.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні спірною квартирою.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України враховує, що у задоволенні первісного позову було відмовлено, в той час як зустрічний позов було задоволено у повному обсязі.

Сплата позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 суми судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. підтверджується відповідними чеками та квитанціями (а.с. 67, 68). Таким чином, з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 належить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом приватної власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням задовольнити.

Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в квартиру № 107, яка знаходиться в будинку № 29 по проспекту Космонавтів у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Зобовязати ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не чинити перешкод ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, у користуванні квартирою № 107, яка знаходиться в будинку № 29 по проспекту Космонавтів у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. Б. Баронін