РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7836/15-ц

пр. № 2/759/3965/15

07 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

В позовній заяві позивач зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі, окрім позивача, зареєстрований відповідач, ОСОБА_2 та його неповнолітня донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач та його неповнолітня донька не проживають в спірній квартирі останні 5 років, а тому позивач просить визнати ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просив задовольнити позов.

Представник відповідача, ОСОБА_2, обставини позову визнав і проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа, мати малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_3, та її представник у судовому засіданні в частині визнання дитини такою, що втратила право користування житлом, заперечували в повному обсязі, вказуючи на те, що такі вимоги порушують права та законні інтереси дитини щодо забезпечення її житлом. Крім того ОСОБА_3 вказувала на те, що позивач чинить перешкоди дитині у проживанні у вказаній квартирі, що ж предметом судових розглядів.

Від служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника, в якому зазначено, що проти позову в частині визнання неповнолітньої такою, що втратила право користування житлом заперечують в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.10.1997 року, посвідченого Київською універсальною біржею, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

За довідкою форми №3 від 10 квітня 2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 1997 року, його син ОСОБА_2 з 1998 року і його онука ОСОБА_4 з 2009 року.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла (стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом зі своєю матір'ю.

Крім того, у матеріалах справи наявні судові рішення у справах за позовами ОСОБА_3, яка діє в інтересах дочки, ОСОБА_4, до ОСОБА_2, ОСОБА_1; предметом розгляду даних спорів були вимоги про захист житлових прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо проживання у квартирі АДРЕСА_2, а також у квартирі АДРЕСА_1, право на користування якою ОСОБА_1 у даному позові просить визнати такою, що втратила малолітня ОСОБА_4.

Так, матеріалах справи містять копію рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14.07.2015 року № 2/759/4280/15 за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про вселення позивачки як опікуна дитини у квартиру АДРЕСА_1; даним судовим актом у задоволенні позову було відмовлено.

Викладене свідчить про наявність тривалого спору між батьками дитини і власником особового рахунку вказаної квартири, що і зумовило неможливість фактичного користування дитиною квартирою АДРЕСА_1.

Водночас, за змістом частини 2 статті 405 ЦК України, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є неповажність причини відсутності члена сім'ї у житловому приміщенні (не проживання у ньому) протягом більше ніж 1 рік.

У даному ж разі, причини не проживання дитини у вказаній квартирі є поважними і зумовлені тривалими спорами батьків з приводу реалізації своїх цивільних і житлових прав, які є предметом судових розглядів.

Відтак, визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування вказаною квартирою зумовить порушення житлових прав дитини, які у даному разі пов'язані із цивільним правом на користування житлом, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні позову у цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.405 ЦК України, ст. 160 СК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (іпн - НОМЕР_1).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: