Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/4933/15-ц
Провадження №22ц/778/6136/15 Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Онищенка Е.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в позові зазначає, що сторони мають спільну дитину: неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Просить стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 1067,07 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом встановлено, що відповідач має постійний заробіток, працевлаштований на двох підприємствах: ВАТ «Мотор-Січ» та ТАВ «ОСОБА_2 - партнер», в рахунок стягнення аліментів з його заробітку, отриманого на ТОВ «ОСОБА_2 - партнер» на користь позивачки відраховано за червень, липень, серпень 2015 року 4007,10 грн., за той самий період з ВАТ «Мотор Січ» нараховано 8690,33 грн., що загалом складає 12697,43 грн. Зазначена сума призначена на утримання самої позивачки та дитини у визначеному судовим рішенням співвідношенні.

Згідно медичної картки поліклініки №2, дитина ОСОБА_5 хворів у період з 16.06.2015 року по 06.06.2015 року, діагноз ОРВІ. Лікарем були призначені медичні препарати: пектолван плющ, називін сенсатив, септефріл на загальну суму 94,39 грн. Зазначені ліки були придбані позивачем згідно наданих чеків.

Отже суд правильно визначив , що такі витрати неможна віднести до додаткових витрат, з огляду на те, що витрати на лікування не є значними, та повністю покриваються аліментами, сплаченими відповідачем у загальній сумі 12697,43 грн., у період, який охоплює хворобу.

Доказів про лікування дитини у медичних закладах стаціонарно, наявності у дитини хронічних хвороб, або призначеного тривалого лікування, реабілітації, тощо, суду не надано.

Крім того, позивач має самостійних дохід у вигляді соціальної допомоги на дитину в розмірі 810,00 грн. на місяць, хоча зазначена сума є незначною, знаходиться по за межами прожиткового мінімуму, однак суд має враховувати дохід обох батьків, вирішуючи питання про обов'язок утримання дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги витрати понесені позивачем на придбання медичних препаратів, які призначені приватним лікарем, згідно довідок про огляд педіатра від 15.04.2015 року та 08.04.2015 року (а.с.5.6), оскільки довідки про огляд не мають реквізитів та печаток, даних лікаря або лікарської установи, тощо, крім того, позивачка зазначає, що дитина хворіла з 15.05.2015 року по 20.06.2015 року.

Також суд вірно не взяв до уваги надані представником позивачки договір укладений із ОСОБА_6 на послуги няні, оскільки вони не мають значення до предмету доказування.

З огляду наведеного судова колегія вважає. що розглядаючи спір, суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: