У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Центр" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Центр" про захист прав споживача, визнання пункту договору недійсним та стягнення коштів,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2014 року

стягнуто з ТзОВ "Кредо-Центр" на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10 000 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі представник ТзОВ "Кредо-Центр" покликається на його незаконність та необґрунтованість в зв'язку невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що договір про надання послуг був розірваний за ініціативою позивача та згодою відповідача, що передбачено як умовами самого договору, Загальними умовами програми "Кредо-Центр", так і діючим законодавством.

Вважає, що суд першої інстанції не дослідив умови оспорюваного правочину і надані відповідачем заперечення проти позову щодо порядку та умов повернення грошових коштів в межах 14 днів та вийшов за межі позовних вимог, застосовуючи положення ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводить, що в зв'язку з безпідставністю вимоги ОСОБА_1 щодо визнання судом недійсним п. 9.3 статті 9 Додатку №2 до договору №131089 про надання послуг від 19.09.2013 року відсутні підстави для стягнення на користь позивача грошових коштів, оскільки ці вимоги є похідними та можуть бути застосовані як наслідки встановлення нікчемності (недійсності) правочину або недійсності окремих положень правочину, що може тягнути визнання укладеного правочину в цілому.

Крім того, судом допущено порушення процесуальних норм права щодо належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Просить залишити його в силі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року в м.Рівне між ОСОБА_1 та ТзОВ "Кредо-Центр" укладено договір №131089 про надання послуг, строком його дії по 19 вересня 2033 року, предметом якого є надання відповідачем, який діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, фінансової послуги з адміністрування фінансових активів, тобто - системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку №1, на умовах згідно додатку №2. Орієнтовну вартість товару клієнт визначив у сумі 200 000 грн.

В додатку №1 до договору визначено розміри: реєстраційного платежу 10 000 грн.; адміністративні витрати - 400,00 грн., обов'язковий платіж - 833,33 грн., загальний платіж 1233,33 грн., комісійний платіж -10 000 грн.

На виконання умов вказаного договору 19 вересня 2013 року позивачем здійснено оплату реєстраційного платежу в розмірі 10 000 грн.

Вбачається, що заяву про розірвання договору позивач направив 7 жовтня 2013 року що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.(а.с. 11).У відповідь на яку 16 жовтня 2013 року ТОВ «Кредо-Центр» надіслано лист, відповідно до якого підтверджено заяву про розірвання договору. У частині вимог щодо повернення сплачених коштів відповіді не надано.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 покликався на те, що право на розірвання договору про надання послуг передбачено нормами ЦК України та укладеним ним договором. Враховуючи те, що він звернувся до відповідача з вимогою розірвання договору в межах 14 днів з дня укладення договору, товариство зобов'язане повернути йому сплачений ним реєстраційний платіж в сумі 10 000грн. В зв'язку з тим, що кошти йому не повернуто, просив їх стягнути в судовому порядку. Крім того, вважав п.9.3 Додатку №2 до договору таким, що суперечить пунктам 3,4,5,6 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому на підставі ст.ст.203,215 ЦК України просив його визнати недійсним.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів розірваний за ініціативою позивача та згодою відповідача, з умовами договору, додатками до нього та всією інформацією щодо всіх умов останній ознайомлений, Закону України «Про захист прав споживачів» правочин не суперечить, а тому підстави для визнання недійсним відсутні. Договором передбачено право на його розірвання стороною правочину в односторонньому порядку, встановлені умови повернення сплачених коштів, а тому внесений ОСОБА_1 реєстраційний платіж підлягає стягненню з товариства на його користь.

Такий висновок відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст.18 цього закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, тобто для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно п.9.3 Додатку №2 до договору №131089 за невиконання та/або неналежне виконання умов договору компанія має право односторонньо припинити дію договору. За таких умов компанія не відшкодовує клієнту сплачені ним реєстраційний платіж та адміністративні витрати.

ОСОБА_1 не наведено жодних обставин на підтвердження невідповідності цього пункту додатку до договору вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», не вказано, у чому саме полягає порушення принципу добросовісності сторін договору та яким чином ці умови договору завдають шкоди позивачеві.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтованого виходив з того, що договір є розірваний, його умови п.9.3 Додатку №2 до договору №131089 не суперечать ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ч.1.ст. 651, ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 4.1 та 8.2 Договору №31089 від 19.09.2013року передбачено право на розірвання договору за ініціативою однієї із сторін.

Порядок та наслідки розірвання договору встановлені ст.9 «розірвання договору» Загальних умов програми "Кредо-центр", які є невід'ємною частиною договору №31089 від 19.09.2013року

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 тільки той клієнт, якому не здійснено виплату коштів на придбання товару, має право односторонньо розірвати договір не пізніше 14 календарних днів з дати його укладання. Клієнт зобов'язаний письмово повідомити про відмову від договору шляхом надсилання через відділення поштового зв'язку з повідомленням про вручення заяви та оригіналу договору про надання послуг до центрального офісу компанії. В заяві повинно бути чітко зазначено рішення клієнта щодо припинення дії шляхом розірвання підписаного договору; прохання про повернення суми, оплаченої на момент подання заяви та копію договору про відкриття банківського рахунку, згідно з яким компанія має здійснити повернення оплачених коштів. Тільки за таких умов компанія здійснює повернення оплачених клієнтом коштів не пізніше 30 банківських днів.

Пунктом 9.3 статті 9 Загальних умов програми "Кредо-центр" чітко передбачено, що реєстраційний платіж та адміністративні витрати не відшкодовуються лише у випадку, одностороннього припинення договору компанією у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відповідач послуг за договором до його розірвання позивачу не надавав, не встановлено факту невиконання та/або неналежного виконання його умов стороною до розірвання, зобов'язання за договором припинені, а тому суд першої інстанції вірно стягнув з ТзОВ "Кредо-Центр"сплачений реєстраційний платіж в зв'язку із розірванням договору.

Доводи скарги про те, що суд мав право стягнути зазначений платіж лише після визнання недійсним пункту Загальних умов програми "Кредо-центр" не ґрунтуються на підставах заявленого позову.

Вбачається, що ухвалою суду від 6.02.2014 року, яку відповідач отримав 12.02.2014р. відкрито провадження у даній справі. Її розгляд призначався судом на 25.02.2014року, 10 та 13 березня 2014року. 26.02.2014року надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача, яке підписано представником ТзОВ "Кредо-Центр" Римарем А.Р., повноваження якого стверджуються дорученням, що міститься на а.с.50.

За наведеного, суд у відповідності до положень ст.169 ЦПК України розглянув справу у відсутності представника відповідача.

Доводи скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Центр" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2014 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.