Справа № 145/1284/14-ц Провадження № 22-ц/772/3421/2015Головуючий в суді першої інстанції Ратушняк І. О.
Категорія 50Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді: Марчук В.С.,

суддів: Луценка В.В., Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини заапеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.10.2015 року, -

ВСТАНОВИЛА :

В липні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась у Тиврівський районний суд Вінницької області з даним позовом, у якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3, громадянина США, на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки США, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, посилаючись на норму ст.183 СК України.

Вимоги про стягнення аліментів обґрунтовані тим, що 06.05.2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб. В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4.

Сімейне життя не склалося і рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення шлюбних відносин відповідач фактично перестав брати участь в утриманні та вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає.

Ще позивачка вказує, що їй відомо, що відповідач працює, має гарну заробітну плату та працює поліцейським, тому він має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що точне місце роботи їй не відоме. Просила суд стягнути аліменти у частці від заробітку.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.10.2015 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_3, зареєстрованого в США штат Каліфорнія, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі у розмірі 150 USD (доларів США) щомісячно, починаючи з 10.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вирішене питання негайного виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць.

Не погодившись з даним рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, як не законне ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, вважає, що з нього слід стягнути аліменти в частині від заробітку в розмірі ? частки, оскільки судом не було встановлено обставин, які б передбачали сплату аліментів у твердій грошовій валюті та таких доказів відповідачем не було надано. Просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, яким стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи з норми ч.1 ст. 303 ЦПК України, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходив з наступних обставин.

06.05.2004 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з громадянином США ОСОБА_3 (а/с 5).

Заочним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а/с 8).

Вирішуючи стягувати аліменти саме в твердій грошовій сумі, суд виходив з того, що відповідач проживає в США штат Каліфорнія, допитаний в порядку судового доручення на а/с 90-92 пояснив, що на утримання дитини платить 3200-4500 грн. в місяць, згоден сплачувати аліменти в сумі 150 дол. США щомісячно. Згідно доданих квитанцій про перерахунок коштів на а/с 108-115 відповідач дійсно перераховує кошти в розмірі 150 дол. США щомісячно з лютого по серпень 2015 року, в грудні 2014 року перерахував 170 дол. США. на користь ОСОБА_2 Також суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач працює, має постійну роботу та стабільний дохід, а тому прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 150 дол. США, які погодився сплачувати відповідач, та враховуючи встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років, норми ст.ст.180, 182, 184 СК України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду, оскільки стаття 183 СК України регулює визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька чи матері, а у разі, якщо платник аліментів має, зокрема, мінливий дохід, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі, відповідно до ст.184 СК України.

При ухваленні рішення, суд також виходив з прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Доводи апелянта про те, що суд не врахував майновий стан відповідача, не відповідає дійсності, оскільки при ухваленні рішення суд керувався, в тому числі, і нормою ст. 182 СК України, яка визначає обставини, які має враховувати суд при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, регламентованих ст.ст.10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто обов'язок доказування обставин справи покладено на сторін. Але позивачем не було доведено ні обставин про наявність роботи у відповідача, ні про його доходи, які б дали можливість стягувати аліменти в частці від заробітку (доходу) батька дитини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень; належно оцінив надані ними докази; правильно визначив правовідносини, які випливають з встановлених обставин справи та застосував необхідні норми права, діючі на час виниклих правовідносин, тому в силу ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.10.2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно В.С. Марчук