АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 682/246/15-ц
Провадження № 22-ц/792/756/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Матковської Л.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Славутського міськрайонного управління юстиції, управління Держземагенства у Славутському районі Хмельницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третіх осіб: Реєстраційна служба Славутського міськрайонного управління юстиції, управління Держземагенства у Славутському районі Хмельницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування вимог вказувала, що вона є власником 36/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та користується земельною ділянкою для обслуговування належної їй частини будинку. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 є власником 25/100 частин цього будинку, розташованого на земельній ділянці. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 14.05.2013 року визнано недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0417 га по АДРЕСА_2, що виданий їй, та державний акт на земельну ділянку площею 0,0704 га по АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_4. Цим же рішенням встановлено, що вона має право користуватись земельною ділянкою розміром 601 кв.м., фактично користується

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Маршал І.М. Провадження №22-ц/792/756/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 47

розміром 448 кв.м.. Проте ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на вказану земельну ділянку розміром 0,0704 га. Наявність державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, державний акт та свідоцтво про право власності на яку скасовано судом, перешкоджає їй подати заяву про приватизацію належної їй земельної ділянки, оскільки відповідачка також володіє частиною належної їй земельної ділянки. У зв'язку з чим просила усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку ОСОБА_3, кадастровий НОМЕР_1, площею 0,0704 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої за адресою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував надані нею докази, зокрема акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, згідно якого проведення ОСОБА_3 державної реєстрації прав на земельну ділянку перешкоджає їй вирішити земельний спір по суті. Крім того, суд не дав належної оцінки рішенню Славутського міськрайонного суду від 14.05.2013 року, яким було встановлено, що згідно правовстановлюючих документів вона має право користуватись земельною ділянкою розміром 0,0601 га, в той час як фактично користується 0,0448 га.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, представники Реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції та управління Держземагенства у Славутському районі Хмельницької області, в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, про що свідчать поштові рекомендовані відправлення і що не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак дане рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено чинення ОСОБА_3 перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою, проте вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом до Державної реєстраційної служби про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись.

За вимогами ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що не заперечується сторонами.

За ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого нотаріусом 15.02.2008 року зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 6 право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0704 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1033730 від 06.03.2013 року.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 14.05.2013 року, яке набрало законної сили 26.06.2013 року, визнано незаконним рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №90 від 16.03.1995 р. в частині передання безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0704 га в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0417 га в АДРЕСА_2; визнано недійсними державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0704 га в АДРЕСА_1 виданий Славутською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №90 від 16.03.1995 року ОСОБА_4 20 березня 1995 року та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0417 га за адресою АДРЕСА_2, виданий Славутською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №90 від 16.03.1995 року ОСОБА_1 20 березня 1995 року. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0704 га за адресою в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку видане державним нотаріусом Славутської державної нотаріальної контори 15.02.2008 року ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_4.

Тобто в судовому порядку визнано недійсним державний акт на земельну ділянку площею 0,0704 га в АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_4 та свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку, видане ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_4, що свідчить про відсутність у ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку.

Згідно акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 24 червня 2014 року, складеного компетентною комісією з виїздом на місце в присутності сторін, між останніми існує спір щодо порядку користування земельною ділянкою і його вирішенню перешкоджає наявність державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.0704 га.

В силу ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд першої інстанції наведеним обставинам дав неправильну оцінку, неправильно застосував норми матеріального права, а тому його рішення в частині відмови у скасуванні державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Приймаючи до уваги наведені обставини та вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки площею 0,0704 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1, а наявність державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_1 реалізувати право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у її користуванні, тому вимоги останньої про скасування державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині недоведеності позивачкою факту чинення їй відповідачкою перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не містять доказів на їх спростування.

Тому рішення суду в цій частині слід залишити без змін.

Відповідно до положень ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви та апеляційної скарги понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 364, 80 грн..

Проте враховуючи, що судом частково задоволено вимоги позивача, тому у відповідності з положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на його користь понесені ним витрати в сумі 182 грн. 70 коп..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року в частині відмови в скасуванні державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку ОСОБА_3, площею 0,0704 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 756156 від 06.03.2013 року) внесене 19 лютого 2013 року державним реєстратором Сіліщєвою Оксаною Іванівною, Реєстраційна служба Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер: р/н 688 видане 15 лютого 2008 року Славутською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_2, розташовану за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0704 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 6.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 182 грн. 70 коп. понесених судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь