АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У мотивування вимог посилався на те, що 04 листопада 2014 року приблизно о 18 год 20 хв. у м. Києві по вул. Тарасівській, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, автомобілями «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, та «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_3, в результаті якої дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_4 підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року.

Страхувальником автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно полісу АІ/0202408 є ТОВ «АКАМ», цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Він замовив оцінку автомобіля «Тойота» RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2, у ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза», згідно звіту якої серії SL №24127 вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 32 019,92 грн, а вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням зносу складає 24 001,77 грн.

На підставі цього звіту було направлено заяви до ПрАТ «СК «Дніпроінмед» та ТОВ «АКАМ» з вимогою про виплату страхової суми та відшкодування коштів унаслідок ДТП, а саме:

- вимога до ПрАТ «Страхова Компанія «Дніпроінмед» - 23 001,77 грн (страхове відшкодування за мінусом франшизи);

- вимога до ТОВ «АКАМ» - 1000 грн (франшиза), 9471,93 грн (різниця між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром матеріального збитку), 700 грн (вартість проведеної оцінки).

У в телефонному режимі ПрАТ «СК «Дніпроінмед» повідомила про отримання його заяви про відшкодування страхової суми та гарантувала її виплату, після чого 06 травня 2015 року сплатила 23 001,77 грн.

У свою чергу ТОВ «АКАМ» надало відповідь, що підприємство не є особою, яка несе відповідальність за спричинену шкоду в заявленому ним розмірі.

Окрім того, йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 3000 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача франшизу в розмірі 1000 грн, різницю між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром матеріального збитку в розмірі 9471,93 грн, вартість проведеної оцінки транспортного засобу в розмірі 700 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн, а також просив судові витрати покласти на ТОВ «АКАМ».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» на користь ОСОБА_2 кошти за завдану матеріальну шкоду, а саме: франшизу в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» на його користь різницю між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром матеріального збитку в розмірі 9471,93 грн, вартість проведеної оцінки транспортного засобу в розмірі 700 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн, а також судові витрати покласти на ТОВ «АКАМ».

Зазначає, що ним не було подано до суду заяву про звернення до ПрАТ «СК «Дніпроінмед» про відшкодування шкоди, оскільки було надано довідку з АБ «Клірінговий Дім» №06-06/01/1696 від 20 травня 2015 року про перерахування коштів на його банківський рахунок у сумі 23001,77 грн від ПрАТ «СК «Дніпроінмед» з призначенням платежу «страхова виплата по полісу АІ/0202408 від 14 березня 2014 року, наказ 900696/1 від 30 квітня 2015 року». Окрім того, зазначеній довідці не було надано належної правової оцінки, а тому суд першої інстанції прийшов до невірного висновку щодо передчасності пред'явлення вимог про стягнення різниці між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром матеріального збитку в розмірі 9471,93 грн, вартості проведеної оцінки транспортного засобу в розмірі 700 грн.

Вказує, що суд, відхиляючи вимоги позивача в частині моральної шкоди не звернув увагу на те, що дана пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм забезпеченого в ПрАТ «СК «Дніпроінмед» автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року; певний час, до повного ремонту автомобіля позивач мусив їздити на пошкодженому автомобілі; пошкоджений автомобіль 2013 року випуску з пробігом до ДТП мав 10 000 км.

Окрім того, звертає увагу на п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» на користь ОСОБА_2 франшизи у розмірі 1000 грн та судового збору в розмірі 243 грн 60 коп. не оскаржується, а тому є таким що набрало законної сили.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені. ТОВ «АКАМ» повідомлення вручено 11.12. 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року приблизно о 18: 20 год у м. Києві по вул. Тарасівській, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, автомобілів «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, та «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_3, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У ч. 4 ст. 61 ЦПК України зазначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 63).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового, відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно полісу №АІ/0202408 страхувальником автомобіля «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1, є ТОВ «АКАМ», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, - 50 000,00 грн, франшизи - 1000,00 грн (а.с. 78).

16 січня 2015 року ОСОБА_2 замовлено проведення оцінки транспортного засобу в ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза», відповідно до Звіту якої від 02 лютого 2015 року серії SL № 24127 вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 32 019,92 грн, а вартість матеріального збитку - 24 001,77 грн (а.с. 10-24).

За проведення оцінки транспортного засобу позивачем сплачено 700,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №1 від 02.02.2015 року (а.с. 58).

Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35 цього Закону).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (п. 36.2. ст. 36 цього Закону).

У п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року зазначено, що відповідно до статті 21 Закону №1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_2 не надано доказів звернення до ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» з вимогами про відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 32 019,32 грн, за результатами якого йому було відмовлено у виплаті зазначеної суми та прийнято рішення відшкодувати матеріальний збиток у розмірі 24 001,77 грн.

Даний факт свідчить по самостійне визначення шкоди, яка має бути відшкодована ТОВ «АКАМ» та ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед».

У суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтвердили, що перед ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на власний розсуд порушили питання про виплату позивачу лише суми 23001,77 грн і цю суму страхова компанія виплатила в добровільному порядку.

Питання про виплату страхового відшкодування в розмірі 32019,32 грн не порушували, відмови страхової компанії на таке звернення позивач не має.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасне звернення позивача до відповідача з вимогами про відшкодування різниці між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром матеріального збитку, що становить 9471,93 грн та витрат за проведення оцінки транспортного засобу в розмірі 700,00 грн.

У судовому порядку вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» не заявлено.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача моральної шкоди з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль ОСОБА_2 пошкоджено, що в свою чергу призвело до душевних страждань позивача, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в частині відмови в задоволені позову про відшкодування майнової шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» моральної шкоди у розмірі 2000 грн, оскільки такий розмір є розумним та співмірним з тими моральними стражданнями, яких позивач зазнав у результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження його автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги немайнового характеру ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 160 грн 78 коп.

Керуючись ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 160 грн. 78 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: