РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Д'якович О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до су ду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обгрунтування якого вказав, що являється співвласником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані бувша дружина позивача та син, після розірвання шлюбу в 2001 році відповідачі виїхали з квартири, забравши свої речі і з того часу в квартирі не проживають. За весь цей період часу відповідачі жодного разу не з'являлись у квартирі, також не несуть витрат по утриманню квартири, оскільки відповідачі не проживають у квартирі понад шість місяців без поважних причин, то підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені про день та час слухання справи в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 в рівних частках кожному.

Згідно довідки Хмельницької житлово-експлуатаційної контори № 6 від 18.08.2015р. № 271 позивач та відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розрвано 11.12.2001 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-БВ № 072051.

Згідно актів складених Хмельницькою житлово-експлуатаційною конторою № 6 від 10.06.2015 року, 03.08.2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в АДРЕСА_1 на протязі 14 років.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що відповідача тривалий час не проживають у будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Аналогічні положення містяться і у ч. 1 ст. 405 ЦК України.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Проте відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вищевкладене, оскільки відповідачі є співвласниками квартири, то відповідно не можуть обмежені у здійснені свого права користування власністю, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10,57-59, 60, 61, 88, 212-215. 224 ЦПК України, ст.ст. 317,321, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 109, 156 ЖК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: