АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5203/15 Справа № 201/3045/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права на отримання ділянки, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивачі звернулась до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради та просили суд визнати за ними право на отримання земельної ділянки на підставі розробленого згідно дозволу, наданого рішенням Дніпропетровської міської ради №135/21 від 29 лютого 2012 року, та погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1; визнати неправомірною відмову посадових осіб відповідача у розгляді питання щодо передачі ділянки та зобов'язати Дніпропетровську міську раду розглянути на пленарному засіданні питання щодо передачі позивачам вказаної земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 3-7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 44-47).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 48-53).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи спір в порядку цивільного судочинства, місцевий суд виходив з того, що в силу ст.15,ст.16 ЦК України право підлягає захисту якщо воно порушене відповідачем, однак позивачі таких доказів не надали.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровської міської ради № 135/21 від 29 лютого 2012 року позивачам було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. Строк дії цього рішення 2 роки з моменту його прийняття (а.с. 12).

У квітні 2012 року між позивачами та ТОВ "Бізнес - Експрес" було укладено договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та розпочато процедуру погодження цього проекту на підставі вищенаведеного рішення міської ради (а.с. 15-17).

Як вбачається з відповіді Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 15 серпня 2014 року, у травні 2014 року позивачі звертались до відповідача із заявою про продовження строку дії дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 13).

Листом від 04 грудня 2014 року за № 7/22-3985 позивачів було повідомлено про те, що в Дніпропетровській міській раді відсутні підстави для розгляду документів стосовно вирішення питань щодо передачі земельних ділянок комунальної власності по фактичному розміщенню самочинно збудованих об'єктів нерухомого майна та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку (а.с. 14).

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

Частина перша статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ( із змінами та доповненнями), де зазначено, що всі спори, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Отже, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України спір, який виник між сторонами по даній справі, є публічно-правовим.

Таким чином, оскільки Дніпропетровська міська рада під час вирішення питання щодо надання земельної ділянки позивачам діяла як суб'єкт владних повноважень то спір повинен розглядатися адміністративним судом.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ст. 205, ч.1 ст. 310 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року - скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права на отримання ділянки, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: