АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3137/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3657/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Л.І.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

секретар: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача - адвоката Варавіна С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» (далі КТ «КТУ»). Зазначав, що з 07.05.2014 року працював на посаді охоронника в даному підприємстві, 12.03.2015 року наказом №27-к звільнений на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. При прийнятті на роботу йому роз'яснено, що він виконуватиме обов'язки, пов'язані з охороною майна підприємства. Тому вважає встановлення у жовтні 2014 року наказом №651 нових, не обумовлених раніше укладеним трудовим договором, обов'язків щодо поширення охоронниками рекламної продукції без їх оплати - є зміною істотних умов праці, які запроваджені підприємством з порушенням передбаченого ч.3 ст.32 КЗпП України порядку. Вважав, що він обґрунтовано відмовився виконувати роботу по розміщенню рекламної продукції у тролейбусах, а тому звільнення є незаконним.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано звільнення з роботи ОСОБА_3 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновлено на роботі в Комунальному підприємстві «Кременчуцьке тролейбусне управління» на посаді охоронця транспортно-механічного відділу.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10414 грн. 10 коп. та у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» на користь держави судовий збір у сумі 974 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач КП «КТУ». Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що районним судом при ухваленні рішення про поновлення на роботі та стягнення коштів не враховано відсутніть на даний час у штаті підприємства посади охоронника.

Не погоджується з висновком суду, що покладені на позивача обов'язки щодо розміщення рекламної продукції не властиві для охоронника та є зміною істотних умов праці, тоді як внесення зазначених змін до посадової інструкції охоронника не призвело до змін умов праці.

Посилається на неврахування судом першої інстанції дисциплінарного стягнення, накладеного на позивача, яке передувало звільненню на підставі п.3 ст.40 КЗпП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно наказу №47 від 07 травня 2014 року позивач прийнятий на роботу з 07.05.2014 року охоронника транспортно-механічного відділу в КП «Кременчуцьке тролейбусне управління». /а.с.163 т.1/

Наказом №27-к від 12 березня 2015 року ОСОБА_3 звільнений з посади охоронця транспортно-механічного відділу за систематичне невиконанням робітником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, за ст.40 п.3 КЗпП України. /а.с.164 т.1/

Частково задовольняючи позов та поновлюючи ОСОБА_3 на роботі, місцевий суд виходив з того, що обов'язки з розміщення рекламної продукції у салонах транспортних засобів не були передбачені трудовим договором, укладеним з ОСОБА_3 у травні 2014 року, а тому покладення на нього таких обов'язків є зміною в організації виробництва і праці та зміною істотних умов праці, про що він мав бути попереджений відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України за два місяці та у разі відмови продовжувати роботу підлягав звільненню на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Однак колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працiвник зобов'язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, з пiдляганням внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Трудовий договір завжди, незалежно від того, в усній чи письмовій формі його було укладено, містить умови, що визначають обов'язки як працівника, так і роботодавця. Ці умови можуть бути прямими, тобто такими, що визначаються та закріплюються безпосередньо в самому трудовому договорі, а також опосередкованими, які вже встановлені законодавством, колективним договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку, а тому не потребують додаткового закріплення у трудовому договорі.

Відповідно до пункту 6 (Загальні положення) Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників роботодавець розроблює та затверджує посадові інструкції для керівників, професіоналів та фахівців, ураховуючи конкретні завдання та обов'язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації. Для технічних службовців і робітників у разі необхідності розроблюються робочі інструкції.

За своєю суттю робоча інструкція охоронника Транспортно-механічного відділу КТ «КТУ» є локальним нормативним актом, який регламентує організаційно-правовий статус робітника, визначає його конкретні завдання та обов'язки, права, повноваження, відповідальність, знання та кваліфікацію, які необхідні для забезпечення ефективної роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №650 від 29 жовтня 2014 року внесено зміни в робочу інструкцію охоронця ТМВ, розділ 2 (Завдання і обов'язки), пункт 2.2) доповнено обов'язками:

- перевіряти ввезення - вивезення на територію підприємства матеріальних цінностей згідно накладних і пропускам;

- проводити огляд особистих речей при вході і виході на територію (з території) підприємства на предмет алкоголю і вибухонебезпечних предметів;

- перебуваючи на території під час випуску тролейбусів на лінію, слідкувати за станом рекламної продукції в тролейбусах, своєчасно розвішувати і знімати її в тролейбусах. /а.с.169,170 т.1/

Позивач, доводячи незаконність свого звільнення, вважав зазначені зміни в посадовій інструкції істотними змінами умов праці та посилався на недотримання відповідачем норми ч.3 ст.31 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що під зміною істотних умов праці слід розуміти зміну в системі та розмірі оплати праці, зміну режиму роботи, скасування або встановлення неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів та інше.

Вищезазначені зміни, що внесені до посадової інструкції охоронника ТМВ, доповнили завдання і обов'язки охоронника, однак ніяким чином не є зміною істотних умов праці в розрізі норми ч.3 ст.31 КЗпП України, як помилково визначив суд першої інстанції, задовольняючи позов.

Із даним наказом та робочою інструкцією охоронника транспортно-механічного відділу №23 в редакції зазначеного наказу ОСОБА_3 був ознайомлений та згідно зробленого ним запису на наказі не погодився з покладенням на нього обов'язку розміщення реклами. /а.с.169- 175 т.1/ Зі змісту пояснень щодо незгоди із запровадженням обов'язків щодо розміщення реклами вбачається, що ОСОБА_3 вважав, що така робота повинна оплачуватися додатково.

Однак такі заперечення зі сторони працівника є безпідставними. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки).

Виконання роботи щодо розміщення рекламної продукції мало проводитися охоронниками комунального підприємства в межах їх робочих часу та місця, не потребувало відповідної кваліфікації, не є суміщенням посад чи професій. Крім того, п.3.5 Статуту КП «КТУ» визначає одним із видів діяльності підприємства саме розміщення реклами на рухомому складі, тролейбусах, інших транспортних засобах.

Тому колегія суддів вважає, що внесення вищезазначених змін до робочої інструкції та покладення на охоронника відповідних обов'язків не може кваліфікуватися як зміна в організації виробництва у КП «КТУ» та зміна істотних умов праці охоронника..

Наказом №94 від 13.02.2015 року за невиконання посадових обов'язків (щодо зняття і розміщення рекламної продукції в тролейбусах 12 лютого 2013 року) ОСОБА_3 оголошено догану. /а.с.177/

Аналогічні порушення охоронник ОСОБА_3 вчинив 13 лютого, 16 лютого, 25 лютого 2015 року. /а.с.188-198 т.1/

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З урахуванням того, що позивач систематично не виконував покладені на нього посадовою інструкцією обов'язки, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, тому наступне його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Таким чином, оскільки звільнення ОСОБА_3 є законним, підстави для його поновлення на роботі та стягнення заробітної плати і моральної шкоди - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної карги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчук Судді: /підписи/ Т.О. Кривчун

О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук