АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачів.

Зазначала, що на забезпечення виконання кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_3, між нею та банком був укладений договір поруки. Посилаючись на те, що у порушення умов договору банком збільшено обсяг її відповідальності без її на те згоди та не було заявлено вимог до неї протягом 6 місяців з часу направленої вимоги про дострокове повернення коштів, просила визнати договір поруки припиненим з підстав ст. 559 ЦК України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_1, яка є представником позивачки за довіреністю, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом порушено норми матеріального та процесуального права, безпідставно не взято до уваги підвищення розміру відсотків без згоди поручителя та не пред'явлення до поручителя вимог щодо сплати заборгованості протягом 6 місяців з часу зміни банком дати виконання основного зобов'язання .

В суді апеляційної інстанції апелянт апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися будучи належним чином оповіщеними про час і місце розгляду справи про що свідчать зворотні поштові повідомлення долучені до справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в цих межах, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що вважав доведеними збільшення процентної ставки банком без згоди поручителя та сплив строку протягом якого могли бути заявлені вимоги до поручителя, але вважав, що позивачка звернулась до суду за захистом цивільного права та інтересу у не передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України спосіб.

Проте погодитися з таким висновком суду в частині обрання позивачкою не передбаченого законом способу захисту порушеного права не можна, оскільки він зроблений із порушенням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтується на встановлених судом обставинах, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 12.01.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 490055091 за умовами якого банк надав позичальнику кредит для придбання автомобіля у розмірі 33 703.87 дол. США, під 13 % річних з визначенням дати остаточного повернення кредиту - 12.01.2015 року.

В цей же день між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 490055091-П за яким позивачка прийняла на себе зобов'язання у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення банку кредиту у терміни визначені кредитним договором та додатком до нього, але не пізніше 12 січня 2015 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом визначені кредитним договором, та неустойку (пеню, штрафи) і понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань.

Пунктом 5.4 зазначеного договору поруки сторони погодили, що у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть згоду на таке збільшення.

Сторони не заперечували, що свої зобов'язання за кредитом банк виконав та надав ОСОБА_3 грошові кошти в обумовленому договором розмірі.

Разом із цим судом встановлено, що з 01.09.2008 року банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитом до 16.5% й згоди на таке позивачка не надавала. Вказані встановлені судом обставини відповідачем не заперечувалися.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, є підставою для припинення поруки.

Така правова позиція викладена у постанові ВСУ від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12 і згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання поруки припиненою не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з роз'ясненнями п.24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/ вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, суд касаційної інстанції роз'яснив, що направлення/вручення вимоги поручителю і пред'явлення до нього позову є рівнозначними подіями, які підтверджують пред'явлення вимоги до поручителя, і на пред'явлення вимоги шляхом пред'явлення позову розповсюджується не загальний строк позовної давності, а встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК шестимісячний строк.

У даному конкретному випадку строк припинення поруки у договорі поруки не встановлений. Строк виконання зобов'язання у кредитному договорі визначений - до 12.01.2015 року.

Оскільки позичальник належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував, Банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та направив відповідні вимоги позичальнику та поручителю в яких вимагав у строк до 30-ти днів з дати отримання вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції, чим змінив дату виконання основного зобов'язання .

Така вимога за вихідним №1249 від 06.06.2011 року отримана позивачкою 10.06.2011 року .

Отже, слід дійти висновку, що вимогу до поручителя про виконання нею солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 10 січня 2012 року.

Судом встановлено, що протягом 6 місяців з дати отримання вимоги достроково повернути кредит, ПАТ «Альфа - Банк» з позовом до позивачки не звертався.

Сплив шести місяців від дня настання виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі № 6-53 цс 14 і згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У матеріалах справи міститься ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості поданого 16.05.2014 року, що свідчить про те, що банк не визнає права поручителя на припинення зобов'язань.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За викладених обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою задовольнити. Визнати припиненою поруку ОСОБА_2 по Договору поруки № 490055091-П від 12 січня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/20543/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6899/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.