У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 року у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, частково недійсним,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 липня 2009 року визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частині за кожним та зобов'язано Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати право власності на 2-секційний будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі вищевказаного рішення суду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, від 21 червня 2010 року, за реєстровим № 1337, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. Проте, згідно з даним договором, вказаний будинок розділено на два самостійних з присвоєнням окремих будинкових номерів. Частині будинку, яка належить ОСОБА_3, присвоєно АДРЕСА_2, частині будинку, що належить ОСОБА_2, присвоєно АДРЕСА_3.

Позивач зазначав, що питання присвоєння окремого будинкового номера належить до компетенції міжвідомчих комісій при районних адміністраціях Львівської міської ради.

Позивач просив на підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України визнати недійсним договір про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, від 21 червня 2010 року за реєстровим № 1337, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у частині розділення житлового будинку АДРЕСА_1 на два самостійних з присвоєнням окремих поштових номерів.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. не присвоювалися поштові номери об'єктам нерухомості, що утворилися в результаті поділу належного відповідача житлового будинку, а такі дані були взяті з висновку ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», який згідно з чинним на той час законодавством вимагався для посвідчення такого роду договорів, та який був оформлений відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, частково недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова