№ 336/3005/15-ц
РІШЕННЯ пр.№ 2/336/1790/2015 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року м. Запоріжжя Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за спожиту електичну енергію.

В позові зазначив, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі особового рахунку НОМЕР_1 зобов'язалося постачати електричну енергію ОСОБА_3, що мешкала за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 20.10.2010 року по 13.06.2013 року відповідачами було спожито 5485 квт./год., плату за яку вони не внесли. Заборгованість за цей період складає 1592,47 грн.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 525, 526, 541 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, просили стгнути з відповідачів солідарно на свою користь 1592,47 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі, наполягає на його задоволенні та зазначила, що строк позовної давності пропустили через важкий фінансовий стан підприємства. Крім того, приймали міри щодо досудового врегулювання спору, а саме: 23.08.2012 року, 29.05.2012 року, 30.08.2013 року, 19.10.2013 року направляли відповідачам листи з вимогою погасити заборгованість у добровільному порядку, але докази направлення цих листів відсутні.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Поштова кореспонденція, яка направлялася відповідачу ОСОБА_1 повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: «За закінченням терміну зберігання». Від відповідачки ОСОБА_2 надішли заперечення, у яких зазначено, що вона та її брат ОСОБА_1 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1, але з 1989 року по тепершній ча вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою голови квартального комітету. Особовий рахунок на споживання електричної енергії відкритий на ім'я її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Їй звісно про те, що деякий час її брат ОСОБА_1 проживав у цьому будинку, але з 2011 року теж у ньому не живе, оскільки будинок знаходиться у нежилому стані (відсутне опалення). В нотаріальну контору з заявою прои прйняття спадщини після померлої матері вона не зверталася.. Ні вона, ні ОСОБА_1 договір на споживання електричної енергії з ВАТ «Запоріжжяобленерго» не укладали. Оскільки останній платіж за спожиту електричну енергію був внесений ще у 2011 році, просила застосувати позовну давність та у задоволенні позову відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, , що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено наступне.

Постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1, проводилося на підставі особового рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Згідно довідки голови квартального комітету № 102, по АДРЕСА_1, ніхто не проживає. ОСОБА_3 померла, ОСОБА_1 живе у дружини, ОСОБА_2 живе у чоловіка (а.с. 3).

Як видно з розрахунку, за період з 20.10.2010 року по 13.06.2013 року заборгованість за спожиту електричну енергію, складає 1592,47 грн (а.с. 4).

В силу ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено в судовому засіданні, останній платіж за спожиту електричну енергію здійснений 14.03.2011 року, тобто з цього часу почався перебіг строку позовної давності для позивача і закінчився 14.03.2014 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 29.04.2015 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції за № 4747 (а.с.1), тобто після спливу позовної дасвності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання представника позивача на важкий фінансовий стан підприємства, як на причину пропуску позовної давності, суд вважає безпідставним та враховуючи заяву відповідачки ОСОБА_2 про застосування позовної давності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 208-210, 212-215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Суркова