АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Стрижеус А.М., Махлай Л. Д.

при секретарі: Гречка Т.В., Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача Белінського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що 10.07.2008 року між ними ( банком) та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір відповідно до умов якого було надано кредит з метою придбання нерухомого майна (квартири) в сумі 170 940 доларів США зі сплатою 14, 99 % річних з поверненням кредиту - 09.07.2033 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки. Відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобов'язувався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_5А усіх зобов'язань що виникли з кредитного договору за № 136/ п/ 56/2008 -840 від 10.07.2008 року.

Позивач вказував на те, що він виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, у той же час внаслідок неналежного виконання позичальником умов договору станом на 12.12.2013 року виникла заборгованість в розмірі 308 139,66 доларів США. Тому просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ „КБ „Надра" були задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прострочену заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 31 916, 21 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову до суду сумі 255 106, 26 гривень.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

подала апеляційну скаргу, де ставила питання про скасування рішення суду та постановлення нового про задоволення заявлених вимог у повному обсязі. Вказуючи про неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку доказів і порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні 10.07.2008 року між ВАТ „Комерційний банк „Надра" правонаступником якого є ПАТ „Комерційний банк „Надра" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 136/п/56/2008-840, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит з метою придбання нерухомого майна ( квартири) в сумі 170 940 доларів США зі сплатою відсотків 14, 99, з кінцевим терміном повернення - 09.07.2033 рік.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки. Відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобов'язувався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_5А усіх зобов'язань що виникли з кредитного договору за № 136/ п/ 56/2008 -840 від 10.07.2008 року.

Частково задовольняючи вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що за правилами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускаються. Звертаючись з позовом до суду позивач вказував на необхідність стягнення 308 139, 66 доларів США з яких: сума непогашеного кредиту 166 548, 84 долари США, несплачених відсотків - 110 085, 95 доларів США, несплаченої пені за просторочення строків - 14 410, 87 доларів США, несплачений штраф за прострочення сплати мінімально необхідного платежу - 17 094 долари США.

Однак, враховуючи те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2012 року у справі № 2 - 3179/11 з відповідачів по справі вже було стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором за № 136/ п/ 56/2008 -840 від 10.07.2008 року, яка складалася із заборгованості за кредитом - 166 548, 84 долари США, простроченої заборгованості по сплаті відсотків у сумі 25 557, 14 доларів США, пені в сумі 3 556, 86 доларів США, штрафу у розмірі 15 656, 71 доларів США

Суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 136/ п/ 56/2008 -840 від 10.07.2008 року в сумі 166 548, 84 доларів США задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 року, яке набрало законної сили, вказана сума заборгованості за кредитним договором вже була стягнута.

Відмовляючи у стягненні пені за прострочення сплати за період з 12.12.2012 року по 11.12.2013 року та штрафу на підставі п. 5.3. кредитного договору, суд вказував на те, що вони є похідними від основного зобов'язання по сплаті кредитних коштів у задоволенні яких судом відмовлено у зв'язку з повторністю їх пред'явлення.

Частково задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції також вказував на те, що до стягнення підлягає 31 916, 21 доларів США за період з 10.10.2012 року по 11.12.2013 року з урахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2012 року яке набрало законної сили.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт зазначав про те, що він не погоджується з розміром заборгованості визначеною судом по сплаті простроченої заборгованості по відсоткам за період з 10.10.2012 року по 11.12.2013 року. При зверненні до суду ними ( як позивачем) прострочена заборгованість по сплаті відсотків була визначена за період з 10.07.2008 по 12.12.2013 рік та становила 110 085, 95 доларів США. А відтак, враховуючи раніше постановлені судові рішення за якими на користь банку з відповідачів було стягнуто прострочену заборгованість по сплаті відсотків в сумі 25 557,14 доларів США до то стягнення підлягала сума що становить різницю - 84 528, 81 долари США.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не узгоджуються з матеріалами справи та постановленими судовими рішеннями.

Так як ні сама позовна заява, ні апеляційна скарга не містить доказів на спростування висновків суду щодо вирішення вимог про стягнення простроченої заборгованості по відсоткам за період з 10.07.2008 року до моменту постановлення заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2012 року ( а.с. 3- 6, 62 - 65 ).

Звертаючись у лютому 2014 року з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 136/ п/ 56/2008 -840 від 10.07.2008 року, позивач взагалі не вказав у ньому про наявність уже прийнятого та вступившого у силу заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2012 року, де були розглянуті вимоги позивача по зазначеному вище договору. А відтак суд першої інстанції правомірно взявши до уваги зазначене вище рішення відмовив у задоволенні частини вимог, які були вже були предметом судового розгляду.

Розрахунок заборгованості наданий апелянтом до апеляційного суду не може бути підставою для скасування рішення суду, так як за своїм змістом є іншим ніж той що був наданий позивачем у ході розгляду справи у суді першої інстанції як на підтвердження заявлених вимог.

Крім того зазначений розрахунок за своїми складовими не дає можливості перевірити факт сплати боржниками коштів на погашення відсотків. Позивач вказуючи на їх часткову проплату, не відображає у розрахунку час ( місяць, рік) та розмір щодо їх сплати.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: