Справа № 605/636/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючоїсудді ОСОБА_1 присекретарі ОСОБА_2 за участю позивача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом ,-

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 31 березня 2006 року померла його мати ОСОБА_5 , яка за життя залишила заповіт , яким заповідала своє майно, йому, позивачу. На даний час він не може оформити прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом, оскільки ним пропущений строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.Сторок для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки на момент відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця а також не знав про наявність спадкового майна у спадкодавиці у виді сертифіката на право на земельну частку ( пай) та думав, що має право на спадщину,яку зможе успадкувати в любий час. Причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач вважає поважними, тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 сільської рад як орган місцевого самоврядування, що може подати заяву про визнання спадщини відумерлою, не з"явилися, проте надали суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог тому суд у відповідності до ч.2 ст. 158 ЦПК України розглядає справу у відсутності осіб, які заявили про це клопотання.

Суд, вислухавши пояснення сторін та вивчивши письмові докази в справі в їхній сукупності, дійшов до слідуючого висновку.

31 березня 2006 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ИД № 116874 від 03.04.2006 р.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна якої входить сертифікат на право на земельну частку ( пай) серія ТР № 0147005, і станом на момент розгляду справи вказану спадщину не було прийнято спадкоємцем.

За свого життя ОСОБА_5 вчинила заповіт на імя позивача ОСОБА_6 спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено поясненнями позивача на момент смерті спадкодавець ОСОБА_5 проживала сама

Упродовж шести місяців після відкриття спадщини позивач або інші особи, не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця в с. Литвинів Підгаєцького району, так і за місцем знаходження нерухомого майна.Даний факт підтверджено позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.Проте таким правом позивач вчасно не скористався, хоча за його свідченням він знав про наявність заповіту спадкодавця, а також про те. що залишилось спадкове майно померлої матері.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Верховний Суд України в постанові від 26 вересня 2011 року №6-85цс12 висловив свою правову позицію, а саме, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На основі аналізу цих правових норм, ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-85цс12 сформулював правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Ні в мотивах позову, ні в судовому засіданні позивач не зміг довести ту обставину, що у нього були перешкоди для подання відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи , причиною пропуску встановленого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини є те, що ОСОБА_3, вважав, що він автоматично прийняв спадщину,тому що знав про наявність заповіту тому інших дій, спрямованих на оформлення спадкових прав, йому здійснювати не потрібно.Окрім того, позивач посилається на те що перебував у скрутному матеріальному становищі, таоскільки постійно проживав та проживає у м. Монастириськ,тобто не за місцем відкриття спадщини.

На переконання суду, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту, які зазначає позивач, тому приходить до висновку, щовпродовж девяти років такі перешкоди були відсутніми.

Крім того, даючи оцінку мотивам позову та доказам, якими позивач його обґрунтовує, суд не вбачає поважними причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відтак, не вбачає підстав для визначення додаткового строку.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 12 прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 4.11.2015 року по справі № 6-1486цс15, за змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Окрім цього, судом касаційної інстанції, з приводу даних правовідносин роз'яснено наступне (лист ВССУ від 16 травня 2015 року за № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під час вирішення питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються з цих підстав доводи позивача про незнання про наявність у спадкодавця сертифіката на земельну частку ( пай) не можуть бути прийняті до уваги.

Проаналізував фактичні обставини справи, норми матеріального права та роз'яснення суду касаційної інстанції з приводу даних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Суд не вважає, необізнаність позивача ОСОБА_3 щодо наявності сертифіката на право на земельну частку ( пай) у спадкодавця, поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини по заповіту ОСОБА_5. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності об'єктивних обставин, що перешкодили йому звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того суд звертає увагу, що незалежно від обізнаності щодо заповіту, про який, як стверджує позивач йому було відомо, останім як спадкоємцем , також будь-яких дій щодо вступу у спадщину до спливу встановленого для прийняття спадщини терміну вчинено не було.

По суті, сама така обставини не може вважатись поважною причиною пропуску цього строку. Позивач в судовому засідання не зміг навести інші причини, які б вказували на поважність пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини по заповіту.. Посилання позивача на вищеперелічені обставини,як на підстави поважності пропуску строку прийняття спадщини не приймається судом до уваги враховуючи безальтернативні роз'яснення суду касаційної інстанції з даних правовідносин.

Однак, позивач у визначений законом строк не прийняв спадщину будь - яким чином, так як , жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом чи заповітом у встановлений законодавством шестимісячний строк не вчинив ,і не нанавів суду поважних обстави, які б заважали йому таке здійснити і, враховуючи положення ч. 1 ст. 1272 ЦК України, він вважається таким, який не прийняв спадщину.

За таких обставин суд не може визнати, що у позивача були об'єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини.

В цілому, звернення до суду із згаданим позовом по спливу майже девятирічного строку з часу відкриття спадщини є очевидною ознакою пропуску встановленого законом строку не з поважних причин. Таким чином суд вважає, що позивач не надав суду доказів на ствердження, що існували будь-які перешкоди на вчинення ним дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття та доказів поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідно для задоволення позову в цілому.

Витрати, понесені по справі, віднести на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1272 ЦК України, ПП ВСУ від 4.11.2015 року по справі № 6-1486цс15,, листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, ст. ст. 10,60,88, 212-215,218 ,360-7 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовуОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_1