Справа № 242/2186/15-ц
Провадження № 2/242/894/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., при секретарі Дуровій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про зобовязання забезпечити вугіллям на побутові потреби,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Селидіввугілля» про зобовязання забезпечити вугіллям на побутові потреби за 2014 рік в кількості 5,9 тонн, в якому зазначив, що він з 1981 року почав працювати на підприємствах вугільної промисловості. Так, з 25.08.1981 року по 23.03.1982 року його прийнято гірничим працівником, з 24.03.1982 року по 16.09.1982 року переведено електрослюсарем, з 17.09.1982 року по 22.10.1982 року - електрослюсарем підземним шахтоуправління «Курахівське» Селидівського обєднання з видобутку вугілля, правонаступником якого на даний час є Державне підприємство «Селидіввугілля» (Відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська»). З 24.10.1982 року по 24.10.1984 року проходив службу в рядах Радянської Армії. Після проходження служби знову працевлаштувався до Відповідача. Так, з 25.12.1984 року по 01.07.1985 року його прийнято учнем прохідника, з 02.07.1985 року по 16.08.1998 року переведено прохідником підземним, з 17.08.1998 року по 01.11.2000 року - електрослюсарем підземним. З 03.11.2000 року працював прохідником підземним Шахтобудівельного управління № 6 Державного відкритого акціонерного товариства «Трест «Макіїввуглебуд», правонаступником якого на даний час є Державне відкрите акціонерне товариство «Макіїввуглебуд». З вказаного підприємства звільнився 17.08.2004 року за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію. З 27.08.2004 року по 18.02.2008 року ОСОБА_1 прийнято гірничим працівником підземним, а з 19.02.2008 року по 05.05.2009 року - переведено прохідником підземним Макіївскього шахтобудівельного управління Відкритого акціонерного товариства «Донбасшахтобуд». З метою реалізації своїх прав, позивач неодноразово звертався до керівника Відповідача про забезпечення вугіллям на побутові потреби з ресурсів Відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська», на якому пропрацював в підземних умовах понад 15-ти років. Але, Відповідач відмовляється здійснювати таке забезпечення, мотивуючи свою відмову тим, що він пішов на пенсію з іншого підприємства і саме воно повинне забезпечувати вугіллям на побутові потреби. Просив суд, зобовязати ДП «Селидіввугілля» безоплатно забезпечувати його вугіллям на побутові потреби у кількості 5,9 тонн на рік.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення на позовну заяву в яких зазначив, відповідно до Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднання власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнським профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі:- на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років;- на роботах, повязаних з підземними умовами, чоловіки не менше 15 років, жінки 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. В момент призначення пенсії позивач працював на Шахтобудівельному управлінні № 6 Державного відкритого акціонерного товариства «трест «Макіїввуглебуд», яке і повинне забезпечувати позивача побутовим вугіллям. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до трудової книжки Серія НОМЕР_1 від 25.08.1981 року ОСОБА_1 25.08.1981 року по 23.03.1982 року прийнято гірничим працівником, з 24.03.1982 року по 16.09.1982 року переведено електрослюсарем, з 17.09.1982 року по 22.10.1982 року - електрослюсарем підземним шахтоуправління «Курахівське» Селидівського обєднання з видобутку вугілля, правонаступником якого на даний час є Державне підприємство «Селидіввугілля» (Відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська»). З 24.10.1982 року по 24.10.1984 року позивач проходив службу в рядах Радянської Армії. Так, з 25.12.1984 року по 01.07.1985 року його прийнято учнем прохідника, з 02.07.1985 року по 16.08.1998 року переведено прохідником підземним, з 17.08.1998 року по 01.11.2000 року - електрослюсарем підземним Державного підприємства «Селидіввугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська».

З 03.11.2000 року ОСОБА_1 працював прохідником підземним Шахтобудівельного управління № 6 Державного відкритого акціонерного товариства «Трест «Макіїввуглебуд», правонаступником якого на даний час є Державне відкрите акціонерне товариство «Макіїввуглебуд», з якого позивач звільнився 17.08.2004 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 01.01.2004 року.

Згідно довідки № 190 № 16.03.2015 року, виданої виконкомом Зорянської сільської ради Марїнського району Донецької області, про те, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 в будинку з пічним опаленням та вогнищем для приготування їжі та має склад сімї: ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сини.

Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно цього Закону є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств. Суб'єктами гірничих відносин є юридичні та фізичні особи України, іноземні юридичні та фізичні особи, особи без громадянства, які здійснюють геологічне вивчення родовищ корисних копалин, проектування, будівництво (реконструкцію), експлуатацію, ліквідацію аварій та ліквідацію або консервацію підприємств з видобутку та переробки корисних копалин, а також проводять гірничі роботи. Таким чином, позивач і відповідач є суб'єктами гірничих правовідносин в розумінні цього закону.

Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303 затверджений перелік професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля.

Відповідно до ст. 48 Гірничого Закону після ліквідації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, в тому числі, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше 10 років для чоловіків та не менше ніж 7 років 6 місяців - для жінок, на роботах, пов'язаних з підземними умовами - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше ніж 12 років 6 місяців - для жінок.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України (з доповненнями і змінами) безоплатне забезпечення вугіллям робітників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється підприємством, з якого вони пішли на пенсію або працюють, за нормою 5, 9 тон на рік. Також мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям ті працівники, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками. При цьому зазначено що угода поширюється на працівників, що працюють на умовах найму на підприємствах, в об'єднаннях, компаніях, товариствах, організаціях і установах вугільної промисловості (видобувних, перероблювальних, шахтовуглебудівельних, вугільного машино-будування, ДВГРС, реструктуризації підприємств галузі, вуглегеології, галузевої науки, інших підприємствах виробничої та соціальної інфраструктури галузі), що належать до сфери управління Мінпаливенерго України та інших підприємств галузі, незалежно від форм власності та господарювання (далі Підприємство), на учнів, що навчаються в галузевій системі підготовки і перепідготовки кадрів, а також на непрацюючих членів профспілок - інвалідів і пенсіонерів галузі, безробітних, звільнених з підприємств галузі. Положення Угоди є обов'язковими до застосування при укладанні угод на рівні компаній, об'єднань (комбінатів), трестів, колективних і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів. Мінпаливенерго, профспілки зобов'язують підприємства, що належать до сфери управління Мінпаливенерго, при укладанні колективних договорів забезпечити виконання встановлених Угодою мінімальних соціальних гарантій працівникам та їхнім сім'ям та не обмежують права трудових колективів у розширенні цих гарантій з власних джерел. Інші Підприємства вугільної промисловості при укладанні колективних договорів можуть застосовувати положення зазначеної Угоди. Враховуючи види діяльності якими займається підприємство відповідача, то на останнього безумовно поширюється сфера дії вказаної Галузевої угоди.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 та «Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ», затвердженої наказом Мінпаливенерго та погодженої з профспілками.

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним факт, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посадах пов'язаних з підземними роботами, що підтверджується копією трудової книжки позивача. На відповідача розповсюджується дія Гірничого Закону.

Суд вважає доведеним факт, що позивач має право на отримання побутового палива саме від відповідача. Натомість відповідачем не надано жодного допустимого та переконливого доказу в підтвердження факту відсутності в нього зобов'язання щодо забезпечення пільговим побутовим паливом позивача.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, надані ним у запереченні на позовну заяву, з приводу того, що чоловік позивача пішов на пенсію з Шахтобудівельного управління № 6 Державного відкритого акціонерного товариства «трест «Макіїввуглебуд» і саме воно повинно забезпечувати його пільговим паливом, оскільки, як встановлено в судовому засіданні відповідач забезпечував позивача побутовим паливом.

Натомість вирішуючи позовні вимоги в їх обємі, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково, оскільки позивач просить зобовязати відповідача забезпечувати його побутовим вугіллям і подальшому, натомість суд не може вирішувати права та обовязки сторін, які виникнуть в майбутньому та на які можуть вплинути різні чинники (зміни в законодавстві, ліквідація підприємства, тощо)..

Враховуючи вищевикладене те, що позивач працював на підприємстві відповідача за професією яка передбачає надання пільг у вигляді безоплатного вугілля, на останнього поширюються норми Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині забезпечення пільговим вугіллям у розмірі 5,9 тонн за 2014 рік.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від його сплати, тому його необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 43, 48 Гірничого Закону України,Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303, Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, ст. ст. 3, 10, 15, 60, 79, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про зобовязання забезпечити вугіллям на побутові потреби задовольнити частково.

Зобовязати Державне підприємство «Селидіввугілля» забезпечити ОСОБА_1 пільговим вугіллям на побутові потреби за 2014 рік у кількості 5,9 тонн.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя