Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 314/2107/14 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю
№ провадження 22-ц778/2235/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету позову на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_4», про визнання договору недійсним, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету позову на стороні позивача ПАТ «Креді ОСОБА_4», про визнання договору недійсним, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 02.10.2013 року між ним, відповідачем та ПАТ «Креді ОСОБА_4» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 251252Га/13зп, предметом якого є добровільне майнове страхування належного йому транспортного засобу легкового автомобілю Хонда Аккорд, державний номер НОМЕР_1 за принципом «все включено», тобто від всіх можливих ризиків.

При цьому він виступав страхувальником, відповідач страховиком, а третя особа була визначена вигодо набувачем за цим договором страхування, оскільки кошти для придбання автомобіля були ним отримані в кредит саме в третьої особи.

При отриманні кредиту та купівлі автомобіля йому було розяснено, що банк надасть йому кредит лише у випадку страхування автомобіля саме у відповідача, оскільки між ними існують господарські відносини і інших страховиків банк не сприяє в якості надійних контрагентів із страхування.

28.10.2013 року о 23-45 стався страховий випадком пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася на 279 км автодороги Харків Сімферополь Алушта - Ялта.

Факт настання страхового випадку підтверджується постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним у скоєнні цього адміністративного правопорушення.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена експертним шляхом становить 184 988 грн. 00 коп., що значно перевищує встановлену п.8 договору страхову суму 158 000 грн. 00 коп.

Зазначає, що він вчасно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, проте листом від 25.11.2013 року відповідач відмовив йому у здійснення виплати, обґрунтовуючи відмову з посиланням на п.п. 26.5.3, 26.5.4, 26.4.23, якими в сукупності встановлено таку підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, як повідомлення страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються страхового випадку і його обставин.

В якості обставини, які не відповідають дійсності та повідомлення ним відповідача, ним визначені певні обставини ДТП (пошкодження покришки лівого колеса), які він, не маючи технічної підготовки та знаходячись в стані афекту від події ДТП, помилково визначив у своїх пояснення як причину зміни напрямку руху автомобіля, зїзду його у кювет та перекидання.

Вважає, що відмова йому у здійсненні страхового відшкодування є порушенням його прав, як споживача страхових послуг.

На його думку несправедливими, нечіткими та двозначними є умови п.26.5.3 кредитного договору в частині встановлення ними можливості відмови страховика у виплаті страхового відшкодування навіть у випадку неумисного повідомлення страхувальником таких, що не відповідають дійсності відомостей про обставини страхового випадку технічного чи правового характеру, тобто таких, які потребують спеціальних знань чи певної кваліфікації.

Зазначає, що знаходячись у стані афекту після ДТП і, можливо, побачивши згодом розірвану ліву передню покришку, саме із її розривом пов'язав різкий звук та стрімку зміну напрямку руху свого автомобіля.

Вважає, що зазначена умова договору взагалі суперечить з іншими умовами п. 26.5 договору, які надають право страхувальнику відмовити у виплаті страхового відшкодування саме на випадок вчинення страхувальником навмисних дій, зокрема повідомлення завідомо неправдивих відомостей, спрямованих на незаконне збагачення за рахунок страховика. В той час, як помилка, про яку йдеться у даному випадку, є наслідком необізнаності, ознакою недбалості чи необережності.

зазначеним порушенням його прав, як споживача страхових виплат, йому спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у душевних страждання та переживанням с приводу неможливості отримання страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль. Змінився його звичний образ життя, погіршились сімейні стосунки, оскільки він не може користуватися автомобілем.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним п. 26.5.3. договору № 251252Га/13зп добровільного страхування неземного транспорту «Все включено» від 02.10.2013 року в частині «…та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються страхового випадку та його обставин.», стягнути з відповідача 158 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування та 10 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними міститься роз'яснення про те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Як вбачається з вимог позовної заяви, позивач просив визнати недійсним п. 26.5.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту „Все включено в частині...та/або у разі надання Страхувальником на запит Страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються страхового випадку та його обставин з підстав, що передбачені ст.ст.203 і 215 ЦК України, покликаючись при цьому на те, що положення цього пункту договору суперечать положенням ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів (а.с. 1-3).

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та давши правильну оцінку всім зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Такого висновку суд дійшов з урахуванням положень ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України „Про страхування та умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 251252Га/13зп від 02 жовтня 2015року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ „Страхова компанія „АХА Страхування.

Судом встановлено, що 02.10.2013 р. між АТ «СК «АХА Страхування», ОСОБА_3 та ПАТ «Креді ОСОБА_4» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 251252Га/13зп, відповідно до якого об'єктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням автомобілем НОМЕР_2 (а.с. 13-17).

Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України „Про страхування передбачені підстави для відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні, серед яких є подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Також згідно п. 26.5 договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник подасть свідомо неправдиві відомості про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання Страхувальником на запит Страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин ( п.26.5.3 Договору). Страхувальник ( його представник) не виконав обовязків, передбачених умовами Договору ( п.26.5.6 Договору)

Відмова від виплати страхового відшкодування здійснена страховиком на підставі п.26.5.3 у зв'язку з повідомленням страховиком завідомо неправдивих відомостей про обставини ДТП., зокрема про характер та механізм отримання пошкоджень автомобіля

Відповідно до ст. 6. Закону України «Про страхування» добровільне страхування -це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно ст. 16 вказаного Закон договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України ).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

В силу вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи із положень ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Вирішуючи спір про визнання п.26.5.3 Договору страхування недійсним, суд першої інстанції, перевіривши наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, дійшов правильного висновку про відповідність змісту п.26.5.3 Договору страхування вимогам закону

Під час укладення Договору страхування, його сторонами, за взаємною згодою

було визначено права та обов'язки сторін, підстави для відмови у виплаті страхового

відшкодування.

Таким чином, під час підписання Договору між сторонами було досягнуто згоди щодо умов страхування: предмет, права, обов'язки, підстави для виплати та відмови у виплаті страхового відшкодування.

Згідно із ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинам; першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів, недодержання в момент укладення Договору вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 , ч. 3 ст. 509 ЦК України ); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем несправедливих умов договору.

Дійшовши висновку щодо правомірності та обґрунтованості відмови відповідача

виплатити суми страхового відшкодування, суд правомірно відмовив в задоволенні

позовних вимог позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 158000,00

грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалене із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст., ст. 307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: