15.11.2015 Справа № 756/6118/15-ц
Номер справи 756/6118/15-ц
Номер провадження 4-с/756/120/15
У Х В А Л А

28 жовтня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Яценко Н.О.,

при секретарі Литвиненко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Риндя О. М., ОСОБА_3 на постанову державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою. В обґрунтування вказує, що на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04.11.2010 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 23.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного вище рішення суду, Оболонським районним судом міста Києва 08.11.2010 року був виданий виконавчий лист № 2-6254/10.

24 квітня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом*янського РУЮ у м.Києві Риндя О.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах виконавчого провадження № 25272432, з підстав передбачених ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі п.1 вказаної вище постанови, державний виконавець наклав арешт на все майно боржника, який фактично проживає з сім*єю за адресою : АДРЕСА_2

Заявник вважає, що вказана вище постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом*янського РУЮ у м.Києві, Риндя О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 квітня 2015 року винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків , підстав та умов накладення арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, а тому дану постанову вважає незаконною і зазначає, що вона підлягає скасуванню, та є такою, що порушує права та інтереси заявника на вільне володіння користування та розпорядження його майном, яким є квартира, що належить заявнику та праві спільної власності.

Зазначає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 24 квітня 2015 року, перебіг строку на її оскарження починається від дати її отримання - 29 квітня 2015 року і закінчується 09 травня 2015 року, який припадає на вихідний день, а тому з підстав передбачених ч.3 ст.70 ЦПК України, останнім днем строку є перший після вихідного дня робочий, тобто вівторок 12 травня 2015 року.

Разом з постановою про арешт майна, заявник отримав розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом № 6254/10 станом на 01.04.2015 рік та лист відділу державної виконавчої служби Солом*янського районного управління юстиції у м.Києві від 15.04.2015 року, яким заявнику було повідомлено про суму заборгованості зі сплати аліментів з квітня 2014 року по 01.04.2015 року в розмірі 5335,85 грн.

В своїй скарзі посилається на те, що державний виконавець не повідомляв боржника про наявність в нього суми боргу на час накладення арешту на квартиру.

Тільки разом з постановою про арешт майна, заявник отримав лист ВДВС Солом*янського РУЮ в м.Києві від 15.04.2015 року, з якого заявнику стало відомо , що в нього сума заборгованості зі сплати аліментів з квітня 2014 року по 01.04.2015 року складає 5335 грн. 85 коп.

Накладення державним виконавцем арешту на майно, яке значно перевищує заборгованість за аліментами, є неправомірним, а винесення відповідної постанови про арешт квартири та оголошення заборони на її відчуження суперечить вимогам ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої , арешт може бути накладено лише в межах суми стягнення.

Окрім того, посилається на дві довідки ВДВС , в одній довідці вказано про відсутність заборгованості станом на 01.02.2015 р., а іншій довідці зазначено про наявність заборгованості станом на 01.04.2015 року в розмірі 5335,85 грн.

Зазначає, що кожного місяця здійснював перерахування (сплату) аліментів на користь стягувача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі від 400 грн. та вище.

Розрахунок розміру аліментів згідно Закону України проводився виходячи з розміру середньої заробітної плати для місця проживання боржника - Автономна Республіка Крим, м.Феодосія.

У листі від 15.04.2015 року та в розрахунку заборгованості від цієї ж дати державний виконавець посилається на те, що заборгованість заявника рахується з квітня 2014 року за місцем реєстрації боржника у зв'язку з набранням чинності 15.04.2014 року Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Посилаючись на ст.ст.52,57 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Риндя О. М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2015 року по виконавчому провадженню № 25272432.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві щодо здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.04.2015 року та зобов'язати державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві здійснити перерахунок розміру аліментів, що повинен сплачувати ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 25272432, починаючи з квітня 2014 року у відповідності до чинного законодавства України.

В судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали, з обставини викладених в скарзі та просили задовольнити.

Зацікавлена особа - державний виконавець ВДВС Солом*янського РУЮ в м.Києві Савка Л.О. суду пояснила, що на даний час виконавче провадження перебуває у неї на виконанні, загальна заборгованість за її розрахунком складає 10480 грн. 16 коп. При цьому суду пояснила, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів не враховано, а тому вважає, що слід провести перерахунок заборгованості по аліментах.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 заперечувала проти скасування арешту, а стосовно проведення перерахунку поклалася на розсуд суду.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, зацікавлених осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2010 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 23.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного вище рішення суду, Оболонським районним судом міста Києва 08.11.2010 року був виданий виконавчий лист № 2-6254/10.

24 квітня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м.Києві Риндя О.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах виконавчого провадження № 25272432, з підстав передбачених ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі п.1 вказаної вище постанови, державний виконавець наклав арешт на все майно боржника. В судовому засіданні заявник посилався , що він разом з сім*єю фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Слід зазначити, що накладення державним виконавцем арешту на майно, яке значно перевищує заборгованість за аліментами, є неправомірним, а винесення відповідної постанови про арешт квартири та оголошення заборони на її відчуження суперечить вимогам ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої , арешт може бути накладено лише в межах суми стягнення. Тобто, суд вважає, що слід визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Риндя О. М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2015 року по виконавчому провадженню № 25272432.

Окрім того, суду надано дві довідки ВДВС , в одній довідці вказано про відсутність заборгованості станом на 01.02.2015 р., а в іншій довідці зазначено про наявність заборгованості станом на 01.04.2015 року в розмірі 5335,85 грн.

Як пояснив заявник, він кожного місяця здійснював перерахування (сплату) аліментів на користь стягувача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі від 400 грн. та вище.

Розрахунок розміру аліментів згідно Закону України проводився виходячи з розміру середньої заробітної плати для місця проживання боржника - Автономна Республіка Крим, м.Феодосія, проте зареєстрований заявник в АДРЕСА_1.

У листі від 15.04.2015 року та в розрахунку заборгованості від цієї ж дати державний виконавець посилається на те, що заборгованість заявника рахується з квітня 2014 року за місцем реєстрації боржника у зв*язку з набранням чинності 15.04.2014 року Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.5 вищевказаної статті у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України . У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Виходячи з аналізу норм частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, то під терміном «дана місцевість», враховуючи статтю 20 Закону України «Про виконавче провадження», слід розуміти місцевість, в якій проживає, перебуває, чи працює боржник та на яку поширюються повноваження органу державної виконавчої служби, який здійснює виконання рішення про стягнення аліментів.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів позов задоволено та зменшено розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04.11.2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, з дня набранням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З наданих суду доказів убачається, що дане рішення набрало чинності 14.08.2015 року, проте державним виконавцем про проведенні розрахунку заборгованості не враховано.

Тобто, слід визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві щодо здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.04.2015 року та зобов'язати державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві здійснити перерахунок розміру аліментів, що повинен сплачувати ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 25272432, починаючи з квітня 2014 року у відповідності до чинного законодавства України з урахуванням наданих до виконавчої служби доказів про місце проживання ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 52, 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-385 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Риндя О. М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2015 року по виконавчому провадженню № 25272432.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві щодо здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.04.2015 року та зобов'язати державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві здійснити перерахунок розміру аліментів, що повинен сплачувати ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 25272432, починаючи з квітня 2014 року у відповідності до чинного законодавства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва. У разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя :