Номер провадження: 22-ц/785/1743/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс, ОСОБА_3, третьої особи - приватного акціонерного товариства Страхова компанія УНІКА про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

19 липня 2013р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс, ОСОБА_3, за участю третьої особи ПАТ Страхова компанія УНІКА про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_2 вказав, що 03 квітня 2013р. о 16годин 20хв. водій ОСОБА_3 рухався на автомобілі НОМЕР_1, який належить ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс, та на перехресті вулиць Чкалова та Железнякова в м. Ізмаїлі, не надав переваги автомобілю марки Тойота державний номер НОМЕР_2, що належить йому (позивачу ОСОБА_2П.), і допустив зіткнення.

Позивач вказав, що в наслідок ДТП належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження та він поніс матеріальні збитки в сумі 100742грн.11коп., з яких 50000грн. йому було відшкодовано третьою особою ПАТ Страхова компанія УНІКА.

Позивач просив стягнути з відповідача ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс залишок матеріальної шкоди в сумі 50742грн.11коп., а з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5000грн., отриману через психічні страждання від пошкодження майна і відповідні судові витрати.

Представник порту позов не визнала, пояснив, що дійсно водій ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні ДТП, керував автомобілем, що належить порту, але порт не погоджується із сумою матеріальної шкоди, яку вказав позивач.

Представник третьої особи СК УНІКА підтвердив, що позивачу ОСОБА_2 було виплачено страхову винагороду в сумі 50000грн. в наслідок ДТП, скоєного з провини відповідача ОСОБА_3, на підставі відповідних документів на підтвердження завданої ОСОБА_2 шкоди.

Рішенням суду від 03 листопада 2014р. позов ОСОБА_2 задоволено (а.с.133-134).

Суд стягнув з ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс на користь ОСОБА_2 50742грн.11коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 507грн. витрат на сплату судового збору, а разом 51249грн.11коп. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000грн. на відшкодування моральної шкоди та 50грн. витрат на сплату судового збору, а разом 5050грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс на користь ОСОБА_2 50742грн.11коп. на відшкодування матеріальної шкоди, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 в цій частині, посилаючись на те, що судом необґрунтовано було задоволено позов ОСОБА_2 в цій частині, оскільки позивачем взагалі не доведено факт понесення ним матеріальної шкоди в сумі 100742грн.11коп. (а.с.138).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника апелянта, представника позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує такі питання :

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вказаним вимогам ЦПК України рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно ст.22, ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду, у повному обсязі України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, що правомірно володіла цим джерелом. Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх обовязків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2013р. о 16годин 20хв. водій ОСОБА_3 рухався на автомобілі НОМЕР_1, який належить ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс, та на перехресті вулиць Чкалова та Железнякова в м. Ізмаїлі, не надав переваги автомобілю марки Тойота державний номер НОМЕР_2 під керуванням власника позивача ОСОБА_2, і допустив зіткнення.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 7 травня 2013р. ОСОБА_3 був визнаний винним за ст.124 КпАП України в скоєнні вказаного ДТП за участю позивача. Представник відповідача не заперечував, що ОСОБА_3 під час ДТП перебував на роботі в ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс, у звязку з чим саме ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс повинно відшкодувати шкоду позивачу.

Постановою Пленуму ВССУ за № 4 від 01 березня 2013р. Про деякі питання застосування судами про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки звернуто увагу на те, що суд розглянувши цивільну справу про відшкодування шкоди у цьому випадку зобовязаний керуватися положеннями ст. 61 п.4 ЦПК України, а саме: вирок у кримінальній справі, що набрав чинної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суд, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Статтями 979, 988, 990 ЦК України передбачено, що збиток повинна сплатити страхова компанія.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_4 фахівця за № 79-05-13 від 12 червня 2013р. був встановлений розмір завданої матеріальної шкоди позивачу, а саме в сумі 100742грн. 11коп. (а.с.11-13).

Згідно полісу №АС/1682930 від 03 квітня 2013 року цивільна відповідальність автомобіля, належного ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс була страхована Страховою компанією УНІКА. Тому Страхова компанія УНІКА в межах договору страхування з урахуванням встановленого розміру шкоди сплатила позивачу ОСОБА_2 50000грн., що підтверджується листом ПАТ ОСОБА_5 Аваль від 20.05.2014року за №43-8-3-00/313 (а.с.106).

Таким чином, залишок не сплаченої шкоди склав в сумі 50742грн.11коп., яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2 з ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем не доведено факт понесення ним матеріальної шкоди саме у розмірі 100742грн.11коп., а наданий позивачем ОСОБА_4 про за №79-05-13 про оцінку вартості (розміру) матеріальної шкоди, що спричиненого в результаті пошкодження транспортного засобу от 12 червня 2013року ні є належним доказом.

Так, згідно рецензії ТОВ Аргумент експерт (без номеру та дати) ОСОБА_4 за №79-05-13 про оцінку вартості (розміру) матеріальної шкоди, що спричиненого в результаті пошкодження транспортного засобу от 12 червня 2013року містить численні внутрішні суперечки, помилки, порушення діючого законодавства, що призвело до спотворення суми матеріального збитку, у звязку з чим, даний звіт використовувати неможна.

Судом першої інстанції було вірно вмотивовано відмову у прийнятті як належного доказу вищезазначеної рецензії, з посиланням на те, що ця рецензія є лише думкою іншого фахівця, в неї не вказані конкретні недоліки звіту, не вказані конкретні суми розбіжностей у розрахунках.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження своїх позовних вимог, позивач ОСОБА_2 надав ОСОБА_4 про за №79-05-13 про оцінку вартості (розміру) матеріальної шкоди, що спричиненого в результаті пошкодження транспортного засобу от 12 червня 2013року, який є належним та допустимим доказом по справі.

А надана представником відповідача рецензія ні є належним та допустимим доказом по справі у розумінні вимог ст.ст.58,59 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши докази по справі, прийшов до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув завдану позивачу ОСОБА_2 майнову шкоду в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ Ізмаїльський річковий порт Дунайсудносервіс - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2014р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_6