Справа № 496/6062/14-ц
Провадження № 2/496/299/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі : головуючого судді Крачкової С.В.

при секретарі Квашенко А.В.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області та Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просять позбавити відповідачку права користування житловим будинком з надвірними спорудами, що розташований в с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 46, Біляївського району, Одеської області та виселити її з цього житла.

Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить вказаний житловий будинок, відповідно з долями: ОСОБА_3 належить ? його частини, а ОСОБА_4 ? частина.

З 11.11.2009 року в цьому будинку без їх відома та згоди була зареєстрована відповідачка, яка проживає в будинку разом зі своїм повнолітнім сином, перешкоджають їм в повній мірі користуватись своєю власністю та городом, а тому просять судового захисту своїх прав.

Представник позивачів в судовому засіданні на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснив, що відповідачка разом зі своїм сином протягом декількох років проживає в літній кухні, що розташована с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 46, з співвласниками житлового будинку в родинних відносинах не перебуває та не є членом їх сімї. Підставами позову є те, що позивачі не давали згоду на її вселення та реєстрацію в будинку, а сам факт проживання відповідачки в літній кухні створює позивачам перешкоди в користуванні домоволодінням.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що ОСОБА_5 вселилась та була зареєстрована за вказаною адресою за згодою та з дозволу співвласника цього житлового будинку ОСОБА_6, з яким проживала однією сімєю. Протягом багатьох років до та після смерті ОСОБА_6 вона проживає в приміщенні літньої кухні та ніяких перешкод позивачам в користуванні житловим будинком не чинить і доступу до нього не має.

Представники третіх осіб Біляївського РВ ГУДМС України в Одеській області та Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не зявились, але направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтв про право власності на житловий будинок від 17.12.2007 року ОСОБА_7 (ОСОБА_4) належить 1/6 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 46, Біляївського району, Одеської області, а ОСОБА_3 4/6 частини (а.с.16-19).

Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 8.12.1997 року, в рівних частках на 1/6 частину цього ж житлового будинку. ( а.с.6-9). Таким чином, позивачам належить весь житловий будинок, при цьому доля ОСОБА_3 складає ? його частини, а ОСОБА_4 ? частина.

Згідно положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним ( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно довідки Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №1132 від 28.02.2014 року та довідки Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області №6222 від 19.11.2014 року ( а.с. 25, 31) в цьому житловому будинку разом з позивачами та членами їх родини з 12.11.2009 року зареєстрована також відповідачка ОСОБА_5.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка вселилась та була зареєстрована в житловому будинку, який на цей час належить позивачам, з дозволу та згоди ОСОБА_6, якому на той час належала 1/6 частина цього житлового будинку на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 2.03.2009 року. В подальшому вказане рішення було скасовано 26.01.2013 року апеляційним судом Одеської області ( а.с.8), а 19.09.2011 року ОСОБА_6 помер.

Таким чином, відповідачка вселилась та була зареєстрована в житловому будинку, що розташований в с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 46, Біляївського району, Одеської області на законних підставах, тобто як член сімї співвласника житлового будинку, але фактично проживає та користується в цьому домоволодінні тільки господарською спорудою літньою кухнею.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а ст. 391 вказаного Кодексу встановлено, що власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно положень ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них , а ст. 380 вказаного Кодексу встановлено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного в ній проживання.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив ту обставину, що відповідачка постійно проживає в окремо розташованій господарській будівлі літній кухні, а не в житловому будинку, як вказано в позовній заяві. Тобто відповідачка не користується для проживання житловим будинком, а докази, що вона іншим чином перешкоджає позивачам користуватись житловим будинком ними не надані.

Відповідно положень ч.1 ст. 109 ЖК України допускається виселення в судовому порядку тільки із займаного жилого приміщення.

Іншими нормами житлового законодавства та ЦК України не передбачено можливості виселення особи з нежитлового приміщення.

Крім того, виходячи з положень, які містяться в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»( п.33-34) виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло. А тому, посилання позивачів, як на підставу позову факт проживання відповідачки в їхньому домоволодінні не є підставою для її виселення.

Суд також не приймає до уваги посилання позивачів на незаконність реєстрації відповідачки в їхньому домоволодінні, оскільки реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом.

Враховуючи викладене, законних підстав для задоволення позову суд не вбачає, що не позбавляє позивачів права на звернення до суду за захистом своїх прав, але з іншим позовом.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 319, 379, 380, 391 ЦК України, ч.1 ст. 109, ст.150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області та Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя : С.В. Крачкова