УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.В., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Вінницька міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що він за договором дарування від 31 січня 2013 року є співвласником 49/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 а ОСОБА_5 - 51/100 частин будинку.

Посилаючись на ст. 120 ЗК України та на те, що земельна ділянка, якою він користується, не відповідає розміру його частки в праві власності на будинок і між ним та відповідачем виникають суперечки щодо порядку користування спірною ділянкою, просив встановити порядок користування нею, виділивши йому в користування ділянку відповідно до розміру часток у будинку, а саме: йому - 0,0486 га, відповідачу - 0,0505 га.

Позивач просив встановити порядок користування відповідно до часток у спільній частковій власності на будинок згідно з варіантом 3 додатку 3 висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2014 року № 78, виділивши йому земельну ділянку площею 445,5 кв. м, а ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 464,5 кв. м.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2015 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,910 га, відповідно до варіанту 3 додатку 4 до висновку № 148 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року Подільського центру судових експертиз відповідно до якого:

ОСОБА_5 користується земельною ділянкою площею 0,0459 га, заштрихована в варіанті 3 додатку 4 до висновку № 148 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року Подільського центру судових експертиз, синім кольором;

ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 0,044 га заштрихована в варіанті 3 додатку 4 до висновку № 148 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року Подільського центру судових експертиз, рожевим кольором;

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спільно користуються земельною ділянкою площею 0,0011 га заштрихована в варіанті 3 додатку 4 до висновку № 148 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року Подільського центру судових експертиз, зеленим кольором.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати, в розмірі 5 998,6 грн.

Додаток 4 до висновку № 148 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року Подільського центру судових експертиз є невід'ємною частиною даного рішення.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 06 жовтня 2015 року про виправлення описки,рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м. Вінниці по існуючому фактичному користуванню земельною ділянкою, відповідно до додатку № 1 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 148 від 26 січня 2015 року, згідно з яким виділено в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0123 га, ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0787 кв. м.

Понесені судові витрати залишено за сторонами.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з наступних підстав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою (у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди) визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК від 25 жовтня 2001 Року № 2768-III повинен брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між самими співвласниками, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. При визначенні частини спільної ділянки, якою має право користуватися позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Так, у попередніх землекористувачів право користування земельною ділянкою виникало на підставі ст. 90 ЗК України 1970 року, ст. 377 ЦК України, ч. ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України і ст. 120 ЗК України (у редакції Закону України від 27 липня 2007 року № 997-V), до набувачів переходить право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попередніх землекористувачів.

Позивач, як і відповідач, набули права спільної часткової власності на цей будинок, тому для них обов'язковий встановлений раніше попередніми співвласниками порядок користування земельною ділянкою, підстав для зміни якого немає, оскільки він враховує можливість нормального користування будинком, розташування господарських будівель, що знаходяться в користуванні відповідача, розташування плодово-ягідних насаджень, можливість проходу з вулиці на подвір'я кожного з співвласників.

Таким чином, встановлений між попередніми співвласниками існуючий фактичний порядок користування даною земельною ділянкою, що склався з 1961 року і ними не оспорювався, є обов'язковим для осіб, які згодом придбали відповідні частки в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі і суд повинен брати до уваги цей порядок при вирішенні спорів як між самими співвласниками, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і для яких зазначений порядок також є обов'язковим.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом поновлено строк на апеляційне оскарження, який пропущений без поважних причин, а також не враховано того, що між попередніми співвласниками не було угоди про користування спірною земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Євтушенко І.М. Завгородня