Провадження №2/761/5010/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

29 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту та нарахованих відсотків,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 10 914,33 євро, з яких: 10 000 євро - залишок на депозитному рахунку; 846,93 євро - 11,6 % річних за користування депозитом; 67,40 євро - 3 % річних, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Пізніше позовні вимоги були зменшені в частині нарахованих відсотків з 846,93 євро до 260,60 євро, а всього просив стягнути 10 328 євро та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2014 року між ОСОБА_1 (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач) було укладено Договір № 300937/44089/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний», згідно якого позивачем внесено до Банку вклад у розмірі 10 000 євро строком з 18 липня 2014 року по 18 січня 2015 року під 11,60 % річних. По закінченню дії договору позивач звернувся до Банку з заявою про повернення депозиту, проте, Банк не повернув грошові кошти, на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у поновному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 18 липня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір № 300937/44089/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний».

Згідно п.п. 1.1 Договору Банк приймає від Вкладника грошові кошти у розмірі 10 000 євро, на строк з 18 липня 2014 року по 18 січня 2015 року.

Проценти за час користування коштами встановлені за ставкою у розмірі 11,60 % річних (п. 1.2 Договору).

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 2 від 17 липня 2014 року ОСОБА_1 внесла на депозит до банку 10 000 євро.

Заявою від 19 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із письмовою заявою з вимогою повернути грошові кошти за Договором № 300937/44089/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний».

Банк вимоги позивача не виконав та грошові кошти не повернув.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності.

Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії Банку є незаконними та такими, що порушують право вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов Договору.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93).

Згідно ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 резиденти і нерезиденти мають право бути власниками

валютних цінностей, що знаходяться на території України.

Оскільки позивач правомірно здійснив вклад в іноземній валюті, то виконання зобов'язання банку також має бути здійснено у валюті вкладу, тобто у євро.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо повернення суми вкладу у розмірі 10 000 євро.

Разом з тим, розмір процентної стави за Договором становить 11,60 % річних (п. 1.2).

У п. 1.3 Договору зазначено, що нарахування процентів за Вкладом за процентною ставкою, визначеною у п. 1.2 Договору, проводиться від дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, до дня, який передує його повернення Клієнту або списанню з рахунка Клієнта.

З 18 липня 2014 року (день укладення договору депозиту) по 18 січня 2015 року (день закінчення дії договору) кількість днів становить 185.

За таких обставин, 10 000 євро * 11,6 % * 185 дн. / 365 дн. / 100 % = 586,33 євро.

Разом з тим, з 19 січня 2015 року по день подачі позову, а саме 10 квітня 2015 року, кількість днів становить 82.

Тобто, 10 000 євро * 11,6 % * 82 дн. / 365 дн. / 100 % = 260,60 євро.

Однак, позивачем у порядку зменшення позовних вимог подано відповідну заяву, згідно якої відповідачем повернуто сума нарахованих відсотків за користування вкладом у розмірі 586,33 євро, а відтак суд вважає, що відповідач повинен повернути позивачеві відсотки у розмірі 260,60 євро.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За таких обставин, 10 000 євро * 3 % * 82 дн. / 365 дн. / 100 % = 67,40 євро.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Як вбачається із договору про надання адвокатських послуг № 002/2 від 03 квітня 2015 року, що укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов'язується надати Замовнику адвокатські послуги щодо консультування та захист інтересів останнього у будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах України з питання повернення банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ Банк «Фінанси та кредит» за Договором № 300937/44089/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті від 18 липня 2014 року (п.1.1 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору за надані послуги Замовник сплачує Виконавцеві 5 000 грн. без ПДВ.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких умов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. у якості витрат на правову допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 3 654 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту та нарахованих відсотків - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 10 328,00 євро, з яких: 10 000 євро - залишок на депозитному рахунку; 260,60 євро - 11,6 % річних за користування депозитом; 67,40 євро - 3 % річних, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: