АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/496/15 Справа № 200/4436/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Дніпропетровськ 18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошин М.П.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «АКБ «КОНКОРД» у березні 2014 року звернулося до суду з позовом, та після уточнення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором /а.с.2-5, 61-62, 69-70/.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 лютого 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 20.00.000160, зобов'язання за яким відповідач виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 25 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 881 314,30 грн., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 751 770,37 грн., по нарахованим відсоткам у розмірі 72 652,77 грн., пені за несвоєчасну виплату відсотків у розмірі 2 355,18 грн. та пені за несвоєчасну виплату кредиту в сумі 54 535,98 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ «АКБ «КОНКОРД» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 881 314,30грн., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 751 770,37 грн., по нарахованим відсоткам у розмірі 72 652,77 грн., пені за просрочку сплати відсотків у розмірі 2 355,18 грн. та пені в сумі 54 535,98 грн., також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.76-78/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення /а.с.104-107/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч.1 ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене по справі рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення й задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що кредитна заборгованість з нарахованими штрафними санкціями підлягає стягненню в повному розмірі відповідно до останніх уточнень позивача.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Судом встановлено, що 19 лютого 2013 року між ПАТ «АКБ «КОНКОРД» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 20.00.000160, за умовами якого останній був виданий кредит на споживчі потреби в розмірі 850 000,00 грн., строком до 18 лютого 2014 року, із сплатою 17,00 % річних за користування кредитними коштами /а.с.7-9/. Кредитні кошти були отримані відповідачем, що підтверджується заявою на видачу готівки № 37 від 19 лютого 2013 року /а.с.10/.

За кредитним договором ОСОБА_2 зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором (п. 1.1-1.2, 4.3 кредитного договору).

Також, сторони погодили порядок повернення кредиту з визначенням щомісячної суми мінімально необхідного платежу у розмірі 94 444,00 грн. (п.1.1.1 кредитного договору).

Пунктом 5 кредитного договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання зобов'язань і порушення позичальником умов щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем 20 лютого 2013 року був укладений іпотечний договір №70.00.000460 відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 161,7 кв.м., житловою площею 104,1 кв.м, з визначенням оціночної вартості предмету іпотеки у розмірі 949 920,00 грн. /а.с.123-126/.

Також зазначеним кредитним договором та іпотечним договором визначено кінцевий термін повернення заборгованості до 18 лютого 2014 року, умови яких узгоджені між сторонами що підтверджується підписами ОСОБА_2 та представником ПАТ «АКБ «КОНКОРД».

Завірені копії вказаних договорів містяться в матеріалах справи на аркушах справи 7-9 та 123-126, оригінали яких були досліджені колегією суддів у судовому засіданні.

У порушення умов кредитного договору від 18 лютого 2013 року, відповідач свої зобов'язання виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 25.07.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 881 314, 30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 751 770, 37 грн., по нарахованим відсоткам у розмірі 72 652, 77 грн., пені за просрочку сплати відсотків у розмірі 2 355, 18 грн. та пені в сумі 54533, 98 грн. та штрафу в сумі 42 500 грн. /а.с. 61-63/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 11 липня 2014 року, актовий запис №414, відповідач змінила прізвище після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 /а.с.94/.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання..

Нормами ч.2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 628, 631 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Пунктом 10.4 кредитного договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Однак, сама по собі умова про дію договору до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором не може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При вирішенні таких спорів суд виходить з того, що відповідно ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк дії договору визначається з моменту його укладення та до настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, відповідно до п.1.1.1 кредитний договір діє до 18 лютого 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2014 року позивачем було надано суду останні уточнення вимог, відповідно до яких ПАТ «АКБ «КОНКОРД» просить стягнути заборгованість, в тому числі й заборгованість за нарахованими відсотками та пені за прострочення виконання зобов'язання, станом на 25 липня 2014 року /а.с.61-62/.

В силу встановленим нормам ст. 628, 631 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), що діють в межах визначеного строку дії договору, тобто відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 17,0% відповідно п.1 кредитного договору та розмір пені визначений умовами договору підлягають нарахуванню до 18 лютого 2014 року у строк визначений поверненням заборгованості за кредитом.

Пунктом 5.5 передбачено за порушення вимог договору позичальник сплачує штраф у розмірі 5% від фактичної заборгованості позичальника за отриманим кредитом.

Враховуючи зазначене, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «КОНКОРД» підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача на користь позивача станом на 19 лютого 2014 року, оскільки наведений розрахунок відображає заборгованість з нарахованими відсотками та розміром пенею в межах дії спірного кредитного договору.

Щодо посилань апелянта на те, що спірний кредитний договір зі строком повернення кредитних коштів до 18 лютого 2014 року, остання не підписувала, посилаючись на те, що в момент вчинення кредитного договору, термін повернення коштів складав 5 календарних років, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_2 не було надано суду будь-яких доказів відповідно до ст. 57, 58 та 60 ЦПК України на підтвердження зазначених обставин. Крім того, в матеріалах справи міститься іпотечний договір №70.00.000460 від 20 лютого 2013 року підписаний сторонами, в якому також визначений кінцевий термін повернення заборгованості до 18 лютого 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення. Позовні вимоги ПАТ «АКБ «КОНКОРД» задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» заборгованість за кредитним договором №20.00.000160 від 19 лютого 2013 року, яка станом на 23 березня 2014 року складає 841 924,31 грн., а саме: заборгованість за кредитом 751 770,37 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 28 030,98 грн.; заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати відсотків - 193,67 грн. та пені за несвоєчасне сплачення кредиту в сумі 19 429,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» судові витрати в сумі 3 441 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Волошин М.П.