АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1245/14-ц 22-ц/774/2179/К/15
Провадження № 22ц/774/2179/к/15 Головуючий в суді першої
Справа № 214/1245/14-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія №27 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П. Соколан Н.О.,

секретар Петренко К.І.,

за участю - відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство ПАТ «Ідея Банк» (надалі ПАТ «Ідея Банк») звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначило, що 05 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд»(надалі КС «Аккорд») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0226/БП1/95/0010425, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 5 500 грн., зі сплатою 43,80% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до Генерального договору про відступлення прав за кредитним договором від 01 лютого 2008 року, укладеним між КС «Аккорд» та ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», останній придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за вищезазначеним кредитним договором по відношенню до відповідача. Про заміну кредитора у зобов'язанні письмово повідомлено боржника. Протягом строку дії кредитного договору ОСОБА_2 систематично порушувались терміни сплати кредиту та процентів за його користування, у зв'язку з чим станом на 08 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 18 652, 57 грн., з яких: прострочений борг - 3 056, 61 грн., прострочені проценти - 6 191, 28 грн., строкові проценти - 124, 71 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 5 669, 97 грн., віндикаційні витрати - 3 610, 00 грн., яку разом із судовими витратами в розмірі 243,60 грн. позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ідея Банк»відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Ідея Банк»ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, на його думку, судом не встановлено розмір заборгованості відповідача за кредитним договором та за який період вона виникла, а також не витребувано доказів на підтвердження цього. Крім того, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про неврахування позивачем у наданому розрахунку заборгованості, сплачених відповідачем у рахунок погашення заборгованості платежів на суму 6507,60 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 05 квітня 2008 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0226/БП1/95/0010425, згідно з яким КС «Аккорд» надала члену кредитної спілки ОСОБА_2 кредит в розмірі 5500,00 грн., а позичальник зобов'язалась щомісячно сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, передбачених кредитним договором графіком щомісячних платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються спілкою на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,12% за кожний день користування кредитом (а. с. 13-14, 19).

Відповідно до Генерального договору про відступлення прав за кредитним договором від 01 лютого 2008 року, укладеного між КС «Аккорд» та ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано в ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», останній придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за вищезазначеним кредитним договором по відношенню до відповідача.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 05 квітня 2008 року, остання повідомлена про можливість заміни кредитора у зобов'язанні (а.с. 12).

У порушення умов укладеного сторонами кредитного договору відповідач зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 08 січня 2014 заборгованість за Договором склала 18 652, 57 грн., з яких: прострочений борг - 3 056, 61 грн., прострочені проценти - 6 191, 28 грн., строкові проценти - 124, 71 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 5 669, 97 грн., віндикаційні витрати - 3 610, 00 грн. (а.с. 4, 64-65, 66).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ПАТ «Ідея Банк» просив стягнути з відповідача суму зазначеної заборгованості.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 посилалась на те, що виконала свої зобовязання у повному обсязі, про що свідчать надані нею квитанції про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 6 507, 60 грн., а саме: квитанція № 37802/з26 від 17.10.2008 року на суму 575, 00 грн., № 37802/з95 від 05.08.2008 року на суму 575, 00 грн., № 37802/з21 від 06.08.2008 року на суму 575, 00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 1597 від 04.06.2008 року на суму 574, 20 грн., № 1399 від 14.05.2008 року на суму 574, 20 грн., № 1848 від 03.07.2008 року на суму 574, 20 грн.; квитанція № 37802/з18 від 21.08.2010 року на суму 300, 00 грн., № 37801/з6 від 15.09.2010 року на суму 300 грн., № 37802/з6 від 06.10.2010 року на суму 300, 00 грн., № 37802/з40 від 16.11.2010 року на суму 300, 00 грн., №37802/з72 від 10.12.2010 року на суму 300, 00 грн., № 37802/з70 від 12.01.2011 року на суму 300, 00 грн., № 3781/з90 від 21.02.2011 року на суму 300, 00 грн., № 3782/з20 від 11.03.2011 року на суму 300, 00 грн., № 3782/з12 від 08.04.2011 року на суму 300, 00 грн., № 3782/з38 від 11.05.2011 року на суму 360, 00 грн. (а.с. 24-29), тому просила відмовити в задоволенні позову.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач виконала свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, на суму 6 507, 60 грн., а позивачем не доведено факт невиконання відповідачем умов кредитного договору на суму 18 652, 57 грн. і розмір заборгованості за кредитним договором не є встановленим.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем та позивачем при укладенні кредитного договору погоджено графік, викладений у п. 4.3 Договору, яким визначено щомісячну сплату позивачу нарахованих процентів та частини кредиту у передбачені цим графіком терміни та розміри.

Відповідно до п. 4.1 договору проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,12 % за кожний день користування кредитом.

Пунктом. 3.2 договору передбачено, що при порушенні строків сплати кредиту спілка має право нарахувати пеню, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0, 5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог статтей 213, 214 ЦПК України, не з'ясував у повному обсязі обставини справи, не витребував у позивача розрахунок та не перевірив його доводи щодо наявної заборгованості та запереченя відповідача щодо повного її погашення, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Між тим, як убачається із наданого позивачем до апеляційного суду розрахунку заборгованості (а.с. 4, 64-65, 66), станом на 08 січня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 склала 18 652, 57 грн., з яких: прострочений борг - 3 056, 61 грн., прострочені проценти - 6 191, 28 грн., строкові проценти - 124, 71 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 5 669, 97 грн., віндикаційні витрати - 3 610, 00 грн.

Надані ОСОБА_2 квитанції про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 6 507, 60 грн. відображені у розрахунку заборгованості як часткова сплата кредиту та процентів за його користування, але не свідчать про повне виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором.

Перевіривши правильність наданих розрахунків (а.с. 3-4), колегія суддів приходить до висновку, що дійсно станом на 08 січня 2014 року у ОСОБА_2 існує зоборгованість у розмірі 18 652, 57 грн., яку необхідно стягнути на користь Банку.

Заперечення відповідача проти позову та твердження про повне виконання зобов'язань перед кредитодавцем, яким на її думку позивач не може бути через те, що вона не укладала з ПАТ «Ідея Банк» жодних документів, не можуть бути взятими до уваги, оскільки не підтверджені доказами та суперечать матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні із відповідачки заборгованості у 18 652, 57 грн. не може вважатися законним і обґрунтованим та в силу ч. 1ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» зазначеної суми боргу.

У відповідності з ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 243,60 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 267,96 грн. за розгляд апеляційної скарги, а всього у розмірі 511,56 грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309 п.3, 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором 0226/БП1/95/0010425 від 05 квітня 2008 року прострочений борг - 3 056, 61 грн., прострочені проценти - 6 191, 28 грн., строкові проценти - 124, 71 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 5 669, 97 грн., віндикаційні витрати - 3 610, 00 грн., що разом складає 18 652, 57 грн., а також судовий збір в розмірі 511,56 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий І. Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_3