Справа № 2-626/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року місцевий Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Буран О.М.,

при секретарі Татар Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Одеська міська рада про визнання права власності на частину домобудівні, визнання заповіту недійсним,визнання порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення права власності на частину нерухомого майна, визнання порядку користування земельною ділянкою, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання права власності на частину домобудівництва та просить визнати за ним право власності на ? частину домобудівництва № 9 по провулку Гагаріна у м. Одесі на земельній ділянці площею 298 кв.м.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та просить також визнати заповіт АВО № 896266 у частині: «2/3 будинку N° 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі, ОСОБА_2, а 1/3 будинку № 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі онукові ОСОБА_3» - недійсним і встановити порядок користування земельною ділянкою площею 595 кв.м., виходячи із частини ОСОБА_1 ? домобудівництва № 9 по провулку Гагаріна у м. Одесі.

ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадкового майна, встановлення права власності на частину нерухомого майна й встановлення порядку користування земельною ділянкою.

У судове засідання з*явилися позивач за первісним позовом та його представник. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, він же позивач по зустрічному позову, у судове засідання з*явився, вимоги позивача не визнав, заперечував проти їх задоволення, свої вимоги підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання з*явився, проти задоволення позову не заперчував..

Представник Одеської міської ради у судове засідання з*явився, просив справу вирішити згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін по справі, пояснення свідків, розглянувши матеріали справи оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд відмовляє, у звязку з тим, що вимоги не доказані, доводи, представлені позивачем за зустрічним позовом, у судовому засіданні не доведені.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що наказом по радгоспу «Авангард» № 115/до від 8 серпня 1972 р. матері ОСОБА_4 була надана земельна ділянка № 5 на землях радгоспу в Ленселещі у м. Одесі, про що зроблена реєстрація в земельно - шнуровій книзі радгоспу за №414 (а. с. ).

На цій ділянці площею 0,0595 га зведене домобудівництво загальною площею 91,2 кв. м., що складається з 3-х житлових кімнат площею 14,4 кв. м., 12,4 кв. м., 18,8 кв. м., а також кухні 8,1 кв. м., санвузла - 6 кв. м. і 3-х коридорів площею: 7,0 кв. м., 5,7 кв. м., 9,6 кв. м. і веранди, площею 9, 2 кв. м. Крім того, на зазначеній земельній ділянці побудовані кухня, сарай, душ, убиральня, гараж і льох.

У зведенні домобудівництва брали участь мати - ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_5, ОСОБА_1 та його брат - ОСОБА_2

У судовому засіданні було з*ясовано, що брат ОСОБА_2 з листопада 1973 року до грудня 1975 року перебував у рядах Радянської армії й участі в будівництві в цей час не приймав, а в 1976 році ОСОБА_2 одружився й переїхав жити до своєї дружини, не добудувавши будинок, а до завершення будівництва він уважається власником матеріалів, устаткування й т.п. які були використані в процесі цього будівництва.

ОСОБА_1, мати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 господарювали й у результаті спільної праці аж до 1980 року, як члени однієї родини звели домобудівництво, у результаті чого виникла загальна спільна власність.

В 1995 році ОСОБА_5 померла. Позивач з матір'ю в спірному домобудівництві продовжували постійно проживати одною родиною.

17 березня 2001 р. ОСОБА_4, що доводилася ОСОБА_1 і ОСОБА_2 матір'ю померла, залишивши заповіт, відповідно до якого вона заповіла все належне їй майно, а також: 2/3 будинку № 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі ОСОБА_2 , 1/3 удома № 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі Драціону ОСОБА_6.(а.с. )

П'ята державна нотаріальна контора на законних підставах відмовила ОСОБА_2, коли він звернувся із заявою про видачу йому свідоцтва на 2/3 частині будинку, з тих підставі, що спірне домобудівництво не введено в експлуатацію.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новозбудоване майно виникає з моменту закінчення будівництва. Якщопередбачено законом, то право власності на таке майно вважається набутим з моменту державної реєстрації.

Відповідно до відповіді КП «ОМБТІ та РОН» № 217 від 25.10.2006 р., домоволодіння по провулку Гагаріна, 9 зареєстроване за ОСОБА_7, а у подальшому згідно до відповіді КП «ОМБТІ та РОН» № 82738.70 від 12.06.2009 р. домоволодіння по провулку Гагаріна, 9 зареєстроване за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві власності, а право власності на спірне домобудівництво в комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації й реєстрації об'єктів нерухомості» не зареєстровано. При цьому важливо те, що під час створення загальної спільної власності внесок кожного зі співвласників у будівництво за загальним правилом - не впливає на розмір його частки в праві загальної спільної власності у випадку її поділу.(а.с. )

Таким чином, права розпорядження будинком № 9 по пров. Гагаріна, 9 у м. Одесі, що належало ОСОБА_7, ОСОБА_4 не мала права й заповіт у частині «2/3 будинку N° 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі, ОСОБА_2, а 1/3 будинку № 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі онукові ОСОБА_3» є недійсним.

На виїзному судовому засіданні за адресою: м. Одеса, провулок Гагаріна, 9, було допитано спеціаліста першої категорії КП «ОМБТІ та РОН», яка вказала, що правильна адреса, за якою мешкала ОСОБА_4 і за якою на теперішній час мешкають ОСОБА_1та ОСОБА_3 це провулок Гагаріна, 9.

Крім того, згідно з ст. 56 ЦК Україні (1963р.) угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Однак 17 березня 2001 р. ОСОБА_4, що доводилася ОСОБА_1 і ОСОБА_2 матір'ю померла.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання їм чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно до вимог ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним є нед ійсним з моменту його вчинення.

Статтею 8 ЦПК України встановлено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого, суд виходить з загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, зважаючи, що момент недійсності частини заповиту прямо не визначений ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, у даному випадку судом застосовується норми ЦК України, які регулюють подібні відносини (аналогія закону), зокрема ст. 236 ЦК Украї ни.

З аналізу вище наведеного суд доходить висновку, що частина заповіту у відношенні 2/3 і 1/3 будинку є недійсною з моменту його видання.

У цей час ОСОБА_1 необхідно зробити виділ в натурі частки майна, що знаходиться у загальній спільній власності, а також розділ цього майна.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, була призначена судова будівельно-технічної експертиза, для з'ясування обставин у справі.

Відповідно до висновку судово-будівельної експертизи з урахуванням відповідного розрахунку кошторису, 50 % або 1/2 частина домобудівництва, зведена за рахунок ОСОБА_1 і момент обстеження складала 212 921 грн. Ціни зазначені в кошторисі підтверджені фахівцями в експертному висновку Одеського відділення НПЦ «Экострой».(а.с. )

Право власності на спірне домобудівництво, а не будинок дійсно встановлений рішенням виконавчого комітету Ілліичівскої районної ради № 615 від 19 липня 1974 р., що підтверджується копією рішення.(а.с. )

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживає зі своїм сином ОСОБА_3 у зазначеному домобудівництві, зареєстрований у ньому й має необхідні витрати на його утримування, які підтверджуються розрахунковими книжками по оплаті комунальних послуг.(а.с. )

З огляду на те, що при зведенні домобудівництва активну участь приймав позивач і у зв'язку з цим, суд вважає, що позивачеві належить 1/2 частина домобудівництва на суму 212921 грн. 00 коп. що становить 42162, 57 доларів США за курсом 5,05 на день виробництва Одеським відділенням НПЦ «ЭКОСТРОЙ» висновку про технічну можливість і умови розподілу домоволодіння. (а.с. )

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_10, яка вказала про те, що родину ОСОБА_1 вона знає з 1973 року, з моменту, коли його мати мати ОСОБА_4 одержала земельну ділянку для будівництва будинку. За пред'явленою схемою будинку свідок показала, що родина разом побудували стіни, дах і дві кімнати. Кімнати мали тільки стіни й дах будинку, міжкімнатної стіни не було, статі не було, перекриття стельового також не було, вікон не було, - прорізи були забиті рубероідом; ні дверей, ні штукатурки на стінах також не було. У такому стані будинок перебував на момент, коли ОСОБА_2 відряджався в ряди Радянської армії. Свідок також вказала, що за два роки знаходження ОСОБА_2 в армії ОСОБА_5, ОСОБА_4 й ОСОБА_1 добудували будинок. Навколо будинку був порядок, завезений чорнозем, посаджені фруктові дерева, і зроблений (побудований) забір навколо ділянки. Це все було зроблено в період часу з осені 1973 року до кінця 1974 року. В 1974 році були добудовані льох, - стіни вимощені каменем, забетоновані вхідні сходи й перекриття. Восени 1975 року з армії повернувся ОСОБА_2.

Те ж саме у судовому засіданні пояснили свідки - сусіди по домобудівництву ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не зізнається іншою особою, а також у випадку втрати документа, що засвідчує його право власності

Згідно ст. 120 Земельного Кодексу України, при переході права власності на будинок і спорудження право власності на земельну ділянку або його частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будинок і спорудження декільком особам право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будинку й спорудження, якщо інше не передбачене в договорі відчуження будинку й спорудження.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, позивач має право користування ? частиною земельної ділянки, на якої перебуває 1/2 частина приналежного ОСОБА_1 домобудівництва.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.236, 331, 392 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, ст. 8, 16, 31, 88, 118-120 ЦПК України, п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати заповіт АВО № 896266, складений 16.01.2001 року ОСОБА_4, у частині: «2/3 будинку N° 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі ОСОБА_2, а 1/3 будинку № 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі онукові ОСОБА_3» - недійсним.

Визнати право власності за ОСОБА_15 на ? частину домобудівництва № 9 по провулку Гагаріна в м. Одесі на ділянці, площею 298 кв.м. , згідно розподілу у відношенні долей: ? до ? частини, відповідно судово-будівельної експертизи Одеського відділення НПЦ «Экострой» від 28.05.2008 року, яке складається з 3-х житлових кімнат площею 14,4 кв. м., 12,4 кв. м., 18,8 кв. м під літ. А та Ж-душа, З прибиральні, К гаражу, Е- сараю..

Встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 595 кв. м., виходячи з того, що ? частина домобудівництва за адресою: м. Одеса, провулок Гагаріна, 9 належить ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_15 ? частину витрат, повязаних із оплатою судово-будівельної експертизи у розмірі 1250 (одна тисяча двісті п*ятдесят ) гривень 00 копійок.

Зобов*язати Одеську ОСОБА_17 присвоїти окрему поштову адресу ? частини домобудівництва, яке належить ОСОБА_1

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_16 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Буран