Провадження № 2/0202/676/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської Ради, житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоровя», треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського Управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Дніпропетровської міської Ради, житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоровя», треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського Управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, позивач ОСОБА_1 зазначила, що у 1981 році її батьком, ОСОБА_3, на склад сім'ї із трьох осіб: батька, матері та її брата, було отримано ордер № 324 від 04.02.1981 року на житлове приміщення, розташоване у житлово - будівельному кооперативі №117 «Здоров'я» за адресою: пр. Газети «Правди»АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську. Членом житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоров'я» була її мати, ОСОБА_4. Батьками у 1982 році повністю був виплачений пайовий внесок за квартиру в сумі 5 441 руб. Батьки і брат постійно проживали у зазначеній квартирі та були в ній зареєстровані. 15.11.1993 року помер її батько, ОСОБА_3. 16.11.1996 року помер її брат, ОСОБА_5. 15.03.1999 року померла її мати, ОСОБА_4. ОСОБА_4, склала заповіт, яким заповіла її синові, ОСОБА_2, вищезазначену квартиру. У встановленому законом строк, ОСОБА_2 звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від права на спадщину за заповітом, а вона, в свою чергу, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою від 07.11.2012 року № 1457/02-31 державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2Правда» у м. Дніпропетровську, загальною площею 59,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 16 березня 2012 року.

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання зявлялася, підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник Дніпропетровської міської Ради в судові засідання не зявлявся, через канцелярію суду представник відповідача подав письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що позивачем не доведено належними доказами щодо наявності спору між позивачем та Дніпропетровською міською Радою. Зазначили, що позов є передчасним, оскільки позивач не оскаржував постанову нотаріуса.

Представник житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоровя» в судове засідання, призначене на 02.12.2015 року, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав.

Представник реєстраційної служби Дніпропетровського міського Управління юстиції в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Представник Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-КИ № 450043, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 19.03.2012 року, ОСОБА_4 померла 16.03.2012 року.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоровя» від 16.10.2012 року № 296 ОСОБА_4 була членом Житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоровя» та сплатила вартість квартири АДРЕСА_2Правда» у м. Дніпропетровську у повному обсязі у розмірі 5 441 руб.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 за життя не зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_3Правда» у м. Дніпропетровську, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2015 року.

Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до заповіту, складеного 15.03.1999 року, ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2Правда» у м. Дніпропетровську заповіла ОСОБА_2.

08.09.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від права на спадщину за заповітом.

07.11.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою № 1457/02-31 від 07.11.2012 року державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмов у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не надала правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності ОСОБА_4, померлої 16.03.2012 року, на квартиру АДРЕСА_3Правда» у м. Дніпропетровську.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 22.01.2014 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 12.02.2014 року дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 є ОСОБА_6.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності квартиру АДРЕСА_2Правда» у м. Дніпропетровську, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської Ради, житлово-будівельного кооперативу № 117 «Здоровя», треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського Управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2Правда» у м. Дніпропетровську, загальною площею 59,9 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 16 березня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда