Справа № 462/3216/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», треті особи: ОСОБА_2, ПАТ «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28.04.2015 року звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 6805 грн. 79 коп. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що 30.09.2013 р. по вул. Городоцькій, 166 у м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2, який керуючи автомобілем марки «ЗІЛ-431412» з державним номерним знаком 08463 ТА, здійснив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_1, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником вказаного автомобіля є ДТГО «Львівська залізниця». Постановою слідчого СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Хомина В.С. від 24.12.2014р. закрито кримінальне провадження №0000792 від 01.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, за фактом ДТП, у звязку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У відповідності до протоколу допиту водія ОСОБА_2, місцем його роботи є Відокремлений підрозділ «Львівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця», а автомобіль «ЗІЛ-431412» є його службовим автомобілем. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №440/2013, внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, депресивний злам лобної пазухи та лобної кістки, закритий перелом малогомілкової кістки справа, перелом коронок двох зубів, закритий перелом правої малогомілкової кістки, які були йому спричинені 30.09.2013р. під час ДТП лобового зіткнення із вантажним автомобілем за кермом велосипеда та наступного падіння, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №22897 його повний діагноз: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма; забій головного мозку середнього ступеня тяжкості; депресивний злам лобної пазухи, лобної кістки; перелом основи черепа; травматичний САК; забійна рана лобної ділянки справа, лівої брівної ділянки; забійна рана крила носа справа; верхньої губи зліва, травматичний злам коронки 22 зуба; перелом нижньої третини малогомілкової кістки справа. Внаслідок цієї ДТП, ним було понесено витрати на лікування на загальну суму 6805 грн. 79 коп. Крім того, ним було понесено і моральні страждання, що виразилися у відчутті нестерпного фізичного болю від отриманих травм; щоденним спогляданням свого понівеченого обличчя після ДТП; усвідомленням того факту, що замість того, щоб піклуватися про близьких та рідних, він змушений просити допомоги в них; душевних стражданнях у звязку із значними матеріальними витратами понесеними на повернення життя в звичний ритм, так як ці гроші мали наперед заплановане призначення; страху, пережитого під час ДТП, оскільки існувала реальна загроза його загибелі; втрат психологічної рівноваги та хвилювань за своє майбутнє, оскільки отримані ним травми могли позбавити його повноцінного життя в подальшому, а тому вважає, що йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 30000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила та зазначила, що відповідно до постанови ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 24.12.2014р. про закриття кримінального провадження №0000792 від 15.02.2014р., кримінальне провадження - закрито у звязку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. За таких обставин слідство прийшло до висновку, що в діях колишнього працівника ВП «Львівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У вказаній постанові встановлено, що причиною ДТП стали дії велосипедиста ОСОБА_1, які не відповідали вимогам п.п.1.5; 2.3 (б); 12.3 та 13.3 ПДР України, і які виразилися в тому, що ОСОБА_1 був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при виникненні небезпеки руху, яку він обєктивно мав можливість виявити (рух вантажного автомобіля), не вжив заходів для зупинки транспортного засобу (велосипеда), а також при випередженні попутного маршрутного автобуса не дотримався безпечного інтервалу, що і призвело до настання ДТП, а саме зіткнення з вантажним автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 Крім того, позивачем не доведено, що шкода вчинена з вини водія ДТГО «Львівська залізниця» та що між протиправними діяннями останнього і настанням шкоди є причинний зв'язок. Вважає, що велосипед є джерелом підвищеної небезпеки, а тому на підставі ст. 1188 ЦК України шкода завдана взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою, а за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, шкода не відшкодовується. Просить в позові відмовити.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» не направила у судове засідання свого представника, проте подала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника, що суд вважає за можливе.

Заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, о 18.40 год. 30.09.2013р. по вул.Городоцькій, 166 у м.Львові водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗІЛ-431412» з державним номерним знаком 08463 ТА, здійснив зіткнення із велосипедом марки «DIAMONDBAK» під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а водій велосипеда гр.ОСОБА_1, отримав тілесні ушкодження.

Факт вказаної ДТП підтверджується поясненнями представників сторін, постановою слідчого СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Хомина В.С. про закриття кримінального провадження від 24.12.2014р., якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000792, закрито у звязку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України /а.с.5, 6-8/.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 24.12.2014р., причиною ДТП, що мала місце о 18.40 год. 30.09.2013р. по вул.Городоцькій, 166 у м.Львові, стали дії велосипедиста ОСОБА_1, що не відповідали вимогам п.п.1.5; 2.3 (б); 12.3 та 13.3 ПДР України, які виразилися в тому, що він був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху, яку він обєктивно мав можливість виявити (рух вантажного автомобіля «ЗІЛ»), не вжив заходів для зупинки транспортного засобу (велосипеда), а також при випередженні попутного маршрутного автобуса, праворуч по ходу його руху не дотримався безпечного інтервалу, що і призвело до настання ДТП, а саме зіткнення з вантажним автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Відповідно до висновку експерта №440/2013 від 02.10.2013р. /а.с.12-14/, внаслідок ДТП у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: вдавлений перелом лобної кістки черепа, забій головного мозку, рани верхньої губи, крила носа, лівої брівної ділянки, перелом коронок двох зубів, закритий перелом правої малогомілкової кістки, які утворилися від контакту з тупими твердими предметами ділянками чола та обличчя, правої гомілки, могли бути спричинені 30.09.2013р. під час ДТП лобового зіткнення із вантажним автомобілем за кермом велосипеда та наступного падіння, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №22897 /а.с.15/ повний діагноз ОСОБА_1: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеня тяжкості. Депресивний злам лобної пазухи, лобної кістки. Перелом основи черепа. Травматичний САК. Забійна рана лобної ділянки справа, лівої брівної ділянки. Забійна рана крила носа справа, верхньої губи зліва. Травматичний злам коронки 22 зуба. Перелом нижньої третини малогомілкової кістки справа.

Також встановлено, що ОСОБА_1 в період з 30.09. 2015р. по 15.10.2015р. знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги і йому було рекомендовано ряд медикаментів. Крім того, ОСОБА_1 в період з 04.12.2015р. по 19.12.2013р. знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦЗР, де його було прооперовано (пластика краніодефекту правої лобної ділянки титановим сітчастим імплантантом). Під час лікування йому призначалися і надавалися центром наступні медикаменти: вітаміни В-1 і В6; циннарізін; пірацетам; сібазон; промедол; дімедрол; атропін; кеталонг, а також рекомендувалися медикаменти: Т.Прамістар 600 мг по 1т. 2 .рази в день протягом 1 місяця; ОСОБА_3 по 2 т. двічі на день протягом 1 місяця, що підтверджується відповіддю Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 08.07.2015р. /а.с.56/, виписним епікризом від 19.12.2013р. /а.с.54/, відповіддю Військово-медичного клінічного центру від 01.07.2015р. № 2874 /а.с.53/ та фіскальними чеками на купівлю медичних препаратів /а.с.16-23/.

Судом встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_2 працював на посаді водія Відокремленого підрозділу «Львівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця», а автомобіль «ЗІЛ-431412» з державним номерним знаком 08463 ТА був його службовим автомобілем, що підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 09.10.2013р. /а.с.10-11/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.04.2010р., власником автомобіля «ЗІЛ-431412» з номерним знаком 08463ТА є ДТГО «Львівська залізниця» /а.с.9/, яке застрахувало свій автомобіль у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», що підтверджується полісом №АС/5235128 від 14.06.2013р. /а.с.58/.

З листа ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» від 02.12.2015р. вбачається, що письмових повідомлень від ДТГО «Львівська залізниця» про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 30.09.2013р. до страхової компанії не надходило /а.с.105/.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України, визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд вважає, що шкоду було завдано джерелом підвищеної небезпеки за відсутності умислу потерпілого, виходячи з наступного.

Під умислом розуміється психічне ставлення до діяння і його наслідків при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільні небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Представник відповідача не надав суду жодних доказів, які б підтверджували про умисел позивача - потерпілого ОСОБА_1 Не встановлено умислу ОСОБА_1 на момент завдання йому шкоди і під час розгляду справи в суді.

Таким чином, вважати дії ОСОБА_1 умисними немає підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 не складався, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху він не притягувався.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України N 7 від 8.07.94; N 11 від ЗО.09.94;N 15 від 25.05.98; N 9 від 24.10.2003) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.7 ч.2, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р., якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

З наведеного вище слідує, що при здійсненні ДТП потерпілим ОСОБА_1 допущена груба необережність, яка сприяла виникненню шкоди, оскільки його дії не відповідали вимогам п.п.1.5; 2.3 (б); 12.3 та 13.3 ПДР України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми (крім транспортних засобів, робочий об'єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Узагальненням судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.06.2012р. „Щодо судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010- 2011 роках надано розяснення про те, що не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою, а тому суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що велосипед є джерелом підвищеної небезпеки, шкода завдана взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, дана ДТП сталася з вини велосипедиста ОСОБА_1, а тому згідно вимог ст.1188 ЦК України відсутні правові підстави для стягнення з ДТГО «Львівська залізниця» та користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 2-5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача.

З долучених до метеріалів справи фіскальних чеків на купівлю медичних препаратів /а.с.16-23/ вбачається, що позивачем понесено витрати на лікування на загальну суму 6519 грн.

Приймаючи до уваги ступінь вини потерпілого ОСОБА_1 в цій ДТП, яка сприяла виникненню шкоди та з огляду на понесені ним матеріальні витрати на лікування, суд приходить до висновку, що розмір матеріальної шкоди підлягає зменшенню до 4000 грн., яку слід стягнути з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в результаті ДТП було спричинено тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, він переніс декілька операцій, тривалий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, зазнав сильного фізичного болю, втратив психологічну рівновагу, хвилювався за своє майбутнє, порушився звичний ритм його життя, в звязку з чим він зазнав фізичних і душевних страждань.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 у звязку з ушкодженням його здоровя, суд враховує ступінь тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень, глибину перенесених фізичних і душевних страждань, їх тривалий характер, тяжкість вимушених змін у його житті, та беручи до уваги ступінь вини потерпілого ОСОБА_1, виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку, що з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 8000 грн. моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України і ст.ст.23, 1167, 1187, 1193 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» в користь ОСОБА_1 4000 грн. матеріальної та 8000 грн. моральної шкоди, а всього - 12000 / дванадцять тисяч/ грн.

Стягнути з Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» на користь держави 243 грн. 60 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішенням.

Суддя: