Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 219/4750/14 Головуючий у 1 інстанції: Погрібна Н.М
№ провадження 22-ц778/2327/15 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що 16 березня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час їх сімейне життя не склалося, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні.

Зазначає, що одній їй утримувати дитину важко, оскільки не має можливості працювати, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має.

Знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги для забезпечення дитини необхідними продуктами, одягом, ліками та іншим.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно зареєстрований як приватний підприємець, займається юридичною практикою як адвокат та має заробіток приблизно 5 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з дати звернення до суду.

Також у вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання, оскільки на теперішній час вона не працює знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача. У зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року трирічного віку, починаючи з дати звернення до суду.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позов про стягнення аліментів на утримання дружини, об'єднані в одне провадження.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з 03.09.2014 року і в подальшому аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення повноліття останньої.

Стягнуто з 03.09.2014 року і в подальшому аліменти у розмірі 1/16 частини з усіх видів заробітку з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін чи стану здоров'я дитини.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, в іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення). ОСОБА_4 у надісланих апеляційному суду письмових клопотаннях просила розглядати справу без її участі.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права та інше.

Згідно роз'яснень, викладених в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008 року апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема, у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Донька проживає з матір'ю.

Згідно до вимог статті 180 СК України, як мати, так і батько повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання доньки.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку ( доходу) щомісячно, суд керувався виключно вимогами викладеними у позовній заяві та вимогами ст.ст. 180,181 СК України, щодо обов"язку батьків утримувати неповнолітніх дітей. Тому взагалі не аналізував критерії, які містяться у статті 182 СК України та враховуються при визначенні розміру аліментів.

Між тим, апелянт зазначає, що він є інвалідом третьої групи, згідно висновку МСЕК йому протипоказано важкий фізичний труд. Його щомісячний дохід складається з пенсії по інвалідності у розмірі 1187 гривен. Крім того на його утриманні є інша дитина ( син від попереднього шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3), на утримання якого сплачуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходів) щомісячно.

З матеріалів справи вбачається, що отриманий дохід від підприємницької діяльності відповідача за перше півріччя 2014 року складає загальний валовий дохід 6000 грн. Тому, посилаючись на розмір свого щомісячного доходу, просив зменшити стягнутий судом розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини від заробітку ( доходу), вказуючи, що після сплати 1/2 частини аліментів в нього для існування залишається сума, менша за прожитковий мінімум.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При обговоренні питання щодо розміру аліментів суд безпідставно, в порушення процесуального закону, не прийняв до уваги матеріальне становище платника аліментів, не взяв до уваги, що з нього за рішенням суду стягуються аліменти на утримання іншої дитини.

Між тим, ці обставини відповідно до пункту 1, 2 частини 1 статті 182 СК України України впливають на визначення розміру аліментів та повинні бути враховані.

Колегія вважає доводи апеляційної скарги в цій частині обгрунтованими та з урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, з додержанням інтересів обох сторін, колегія вважає за необхідне визначити розмір аліментів на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у 1/6 частці від доходу відповідача, і цей розмір не перевищує його можливостей надавати допомогу.

З огляду на те, що суд неповно з'ясував обставини по справі, що у відповідності до статті 182 СК України впливають на визначення розміру аліментів, рішення суду підлягає зміні в цій частині.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 і стягуючи з відповідача щомісячно на її утримання кошти у розмірі 1/16 щомісячно частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.09.2014 року до досягнення дитиною - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, суд першої інстанції виходив із вимог частини 2 статті 91,статті 84 СК України і встановлених обставин справи.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, виходячи із наступного.

Частина 2 статті 91 СК України зазначає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з частин 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

ОСОБА_3 отримує пенсію, як інвалід третьої групи, та дохід від підприємницької діяльності, ОСОБА_4 на теперішній час не працює, доглядає за донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої являється відповідач.

Виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням майнового стану відповідача, наявності у нього постійного доходу, перебування на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, інших наявних у справі документів, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 може щомісяця надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/16 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.09.2014 року до досягнення дитиною - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що стягнуті судом суми аліментів суперечать принципу розумності та справедливості, та не відповідають вимогам ч.2 ст. 26 Закону України „Про оплату праці" та ч.3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження" не є переконливими. Оскільки не узгоджуються з положеннями статті 26 Закону України „Про оплату праці", та ч. 4 статті 70 Закону України „Про виконавче провадження", за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/16 частини з усих видів заробітку ( доходу)не спростовують та не дають підстав вважати, що справа в цій частині вирішена неправильно

Не є переконливими і доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції ч.1 ст. 88 ЦПК України щодо розподілу судових витрат по справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Оскільки, встановлено, що позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції у цій справі, тому суд першої інстанції з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України правильно стягнув останній за оскаржуємим рішенням у дохід держави з відповідача у належному мінімальному розмірі 243,60 грн. незалежно від розміру задоволеної частини позовних вимог.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч.1,5 ЦПК України апелянт ОСОБА_3, в разі задоволення його апеляційної скарги лише частково при вищевикладених обставинах, не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору у належному розмірі 121,80 грн. (а.с.62), понесених ним при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини заробітку відповідача, тому рішення суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає відповідній зміні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307,308,309,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2015 року рішення в цій справі в частині розміру стягнутих аліментів на утримання малолітньої доньки змінити:

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) до досягнення донькою повноліття, почавши стягнення з 03.09.2014 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: