22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Грабової Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, -
У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором безпроцентної позики в сумі 1 219 420,45 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на те, що судом першої інстанції не встановлено всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа 753/14533/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6982/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики грошей, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв гроші в сумі 1 031 250,00 грн. із зобов'язанням повернути таку ж саму суму у строк не пізніше 10.12.2012 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 виконала умови вказаного договору позики та надала ОСОБА_1 зазначені грошові кошти у повному обсязі, про що свідчить нотаріально завірена заява ОСОБА_1 від 16.11.2012, проте ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором позики щодо повернення зазначених грошових коштів не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.08.2014 становить 1 219 420,45 грн. та складається із: 1 031 250,00 грн. - основний борг; 51 026,25 грн. - 3% річних; 137 144,20 грн. - індекс інфляції.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, оскільки факт передання грошових коштів позивачем відповідачу за договором позики належним чином доведено та підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, в той час як докази щодо повернення зазначених коштів у визначений договором позики строк відсутні.

Разом з тим, в силу ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із Договору про надання правової допомоги від 15.05.2014 та квитанції від 04.08.2014, ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу адвоката Телешева С.П. в сумі 25 000,00 грн.

Тому, з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 2 923,20 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: