Справа № 149/2670/15-ц
Провадження №2/149/1040/15
Номер рядка звіту 22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.11.2015 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ "Хмільницьке", про розірвання двох договорів оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ТОВ "Хмільницьке" про розірвання договорів оренди землі № 194-к, № 195-к від 01.07.2010 року, укладених між ТОВ "Хмільницьке" та ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно із Державними актами на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 761967, серія ЯЖ № 761968 від 3 жовтня 2008 року, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 93, № 92, ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 2,9823 га з кадастровим номером :03:002:0039, площею 2,9827 га з кадастровим номером :03:002:0038, які розташовані на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договорами оренди землі № 195-к, № 194-к від 01.07.2009 року, зареєстрованим у Вінницькій регіональній філії "Центру ДЗК" 31.12.2010 року за № 69 та за № 98, земельні ділянки були передані ним в оренду відповідачу ТОВ "Хмільницьке".

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: … дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Одним із обовязкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів, які має здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вказаний обовязок встановлений у частині четвертій статті 22 ЗК України, згідно з якою земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. В той же час передбачений зазначеними законодавчими актами обовязок відповідач не виконав і проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки не розроблений до цього часу. Порушення відповідачем свого встановленого законом обовязку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель є істотним порушенням договору, адже наслідком такої бездіяльності буде різке зниження родючості ґрунтів орендованої земельної ділянки. Враховуючи те, що протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереженню стану орендованої земельної ділянки, вважаю, що договір оренди землі має бути розірваний.

Частина перша статті 32 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В послідуючому позивач уточнив позовну заяву, вказавши, що з матеріалів даної справи яка розглядається у суді зрозуміло, що договори оренди землі були укладені 01.07.2009 року.

На обгрунтування позовних вимог уточнив, що відповідно до законодавства України перед використанням даних земельних ділянок орендар відповідач повинен був провести фізикохімічний аналіз грунтів, щоб надалі забезпечувати еколого-економічне обґрунтування сівозмін та передбачати заходи з охорони даних земель земельних ділянок відповідно до ДСТУ Держстандарту України, який діяв ще з 2003 року, де визначено перелік основних нормативних документів у галузі ґрунтознавства, агрохімії та охорони грунтів, виданий в 2009 році, згідно розробленої методики відбору аналізу грунтів та відповідно до Наказу від 11.10.2011 року № 536 Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про затвердження порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки", яка зареєстрована в міністерстві юстиції України 23 грудня 2011 року за № 1517/20255. Відповідач не надав даних паспортів полів на вказані земельні ділянки.

ТОВ "Хмільницьке" не надало жодних документів щодо аналізу грунтів, агрохімічного паспорта, сівозмін з 2009 року по теперішній час відповідно двох земельних ділянок, спір відносно яких розглядається у суді, а без відповідних документів з врахуванням вищезазначеного, неможливо проводити заходи по охороні земель без дотримання законодавства України.

З 2009 - 2015 роках відповідачем неналежно використовується вказані земельні ділянки, що призводить до погіршення їх властивостей та їх втрати ними родючості, що може бути законною та обґрунтованою підставою для розірвання даних двох договорів у судовому порядку.

Дані про агрохімічний та агроекологічний стан земельних угідь, одержані при проведенні агрохімічної паспортизації, дають можливість використати їх у сільськогосподарському виробництві, розробити й ефективно застосувати комплекс заходів з відтворення родючості ґрунтів. Лише за матеріалами агрохімічної паспортизації можна раціонально розмістити культури на полях сівозміні; визначити площі для проведення хімічної меліорації ґрунтів; збалансовано, з додержанням науково обґрунтованих норм застосовувати мінеральні добрива; правильно оцінити стан та динаміку родючості ґрунту.

Статтею 37 Закону України "Про охорону земель" встановлено, що дані агрохімічної паспортизації земель мають використовувати у процесі регулювання земельних відносин у разі: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів.

Отже, викладене вище, дозволяє зробити висновок про те, що аналіз положень законодавства України дають підстави розглядати агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення як одну із правових форм охорони земель сільськогосподарського призначення та забезпечення сталого землекористування, яка має обовязковий характер та проводиться з метою попередження погіршення якісного стану земель, охороні їх від забруднення, псування, деградації сільськогосподарських угідь та забезпечення екологічно безпечного їх використання.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Одним із обовязкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів, які має здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вказаний обовязок встановлений у частині четвертій статті 22 ЗК України, згідно з якою земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. В той же час передбачений зазначеними законодавчими актами обовязок відповідач не виконав і проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки не розроблений до цього часу.

Частина перша статті 32 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Порушення відповідачем свого встановленого законом обовязку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель є істотним порушенням договору, адже наслідком такої бездіяльності буде різке зниження родючості ґрунтів орендованої земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просили позовні вимоги задовольнити. При цьому пояснили, що документи які надав відповідач, зокрема проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, були виготовлені лише в 2013 році, хоча відповідач використовує земельні ділянки позивача ще з 2009 року, що свідчить про те, що відповідач не дотримується вимог земельного та екологічного законодавство при використанні земельних ділянок позивача. Також відповідачем не надало жодних документів щодо аналізу грунтів, агрохімічного паспорта, сівозмін з 2009 року по теперішній час відповідно до двох земельних ділянок, спір яких розглядається у суді, а без відповідних документів з врахуванням вищезазначеного неможливо проводити заходи по охороні земель без дотримання законодавства України. А тому протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереженню стану орендованих земельних ділянок, а тому договори оренди землі мають бути розірвані.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити виходячи з обгрунтування викладеного у письмових запереченнях наданих суду.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 761967, серія ЯЖ № 761968 від 3 жовтня 2008 року, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 93, № 92, ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 2,9823 га з кадастровим номером :03:002:0039 та площею 2,9827 га з кадастровим номером :03:002:0038, які розташовані на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8,10).

Згідно із договорами оренди землі № 195-к, № 194-к від 01.07.2009 року, зареєстрованим у Вінницькій регіональній філії «Центру ДЗК» 31.12.2010 року за № 69 та за № 98, земельні ділянки ділянок площею 2,9823 га та 2,9827 га позивачем були передані в оренду відповідачу ТОВ "Хмільницьке" (а.с. 11-16).

25.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про розірвання договорів оренди землі (а.с.17,18).

ЛистомТОВ "Хмільницьке" № 1781 від 26.08.2015 року ОСОБА_3 відмовлено у розірванні договорів оренди землі № 195-к, № 194-к від 01.07.2009 року, зареєстрованим у Вінницькій регіональній філії "Центру ДЗК" 31.12.2010 року за № 69 та за № 98 (а.с.19).

Як вбачається з заяви позивача ОСОБА_3 про уточнення позовних вимого від 19.10.2015 року, ним було заявлено клопотання про витребування у відповідача документів з 2009 року по 2015 рік, щодо раціонального ведення господарської діяльності на двох зазначених земельних ділянках наданих ним у оренду, а саме: лабораторне дослідження фізико хімічного аналізу грунтів відповідно до ДСТУ Держстандарту України; агрохімічні паспорти даних земельних ділянок відповідно до законодавства України; еколого- економічне обґрунтування сівозмін із зазначенням вирощування с/г культур на даних земельних ділянках; надати інформацію до суду, яка була надана відповідачем у Хмільницьке районне управління сільського господарства з 2009 по 2015 рік, які с/г культури вирощувались; висновок, щодо раціонального вирощування с/г культур на даних земельних ділянках позивача з додержанням науково обґрунтованих норм відповідно до законодавства України (а.с. 44,45).

Відповідачем до заперечення на позов від 13.11.2015 року (а.с. 51,56), було надано до суду копію проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на земельних ділянках, що надані в оренду ТОВ "Хмільницьке" ВП "Війтовецьке" в межах Великомитницької, Жданівської, Качанівської та Сулківської сільських рад Хмільницького району Вінницької області, копію договору № 5340 від 20 червня 2012 року; копію матеріалів моніторингу та еколого-агрохімічної паспортизації сільськогосподарських угідь ТОВ "Хмільницьке" с. Качанівка, Хмільницького району Вінницької області, копії Форми 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай за 2009- 2015 роки; довідку ТОВ "Хмільницьке" № 2300 від 13 листопада 2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що лабораторне дослідження фізико хімічного аналізу грунтів відповідно до ДСТУ Держстандарту України після укладення договорів оренди відповідною сертифікованою лабораторією не проводилося, а тому відповідач таких документі надати не може. Що стосується висновку, щодо раціонального вирощування с/г культур на даних земельних ділянках належних позивачу, то такий висновок як окремий документ нормативними актами не передбачений, з додержанням науково обґрунтованих норм відповідно до законодавства України, але вважає, що такий висновок ними викладений у запереченні на уточнену позовну заяву.

Судом позивачу було розяснено, що цивільний процес здійснюється на принципах визначених статтями 10,11 ЦПК України, зокрема на принципах змагальності та диспозитивності, що на сторони покладено обвязок довести ті обставини, на які вони посилаються як підставу своїх вимог чи заперечень, а на суд покладено обовязок сприяти сторонам у реалізації наданих їм процесуальних прав. Проте позивачем не було заявлено клопотань та не надано інших доказів на обгрунтування заявлених ним позовних вимог.

Між сторонами у справі склалися правовідносини, що регулюються норма-ми чинного Земельного кодексу України, Законів України "Про оренду землі", "Про охорону земель", "Про державний контроль за використанням та охороною земел", ЦК України в частині правових, які регулюють питання розірванння провочинів, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання використання земель на умовах оренди.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про оренду землі", у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. При цьому, на підставі статті 24 вказаного Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бутидостроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 вказаного Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 29 зазначеного Закону передбачено, що у разі погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, орендодавець має право на відшкодування збитків.

Згідно до статті 35 Закону України "Про охорону земель", власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо.

Крім того, відповідно до положень статті 36 Закону України "Про охорону земель", охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб. При цьому статтею 1 вказаного Закону, родючість ґрунту - здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту.

Основні вимоги щодо підтримання стану родючості землі передбачено статтею 37 акону України "Про охорону земель", а саме власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять допогіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур,

застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель. З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів. Форму агрохімічного паспорта та порядок його ведення встановлює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

При цьому, законодавством також визначається поняття нормативів інтенсивності використання земель.

Відповілдно до статті 30 Закону , у галузі охорони земель та відтворення родючості ґрунтів встановлюються такі нормативи: гранично допустимого забруднення ґрунтів; якісного стану ґрунтів; оптимального співвідношення земельних угідь; показників деградації земель та ґрунтів. Нормативи в галузі охорони земель та відтворення родючості ґрунтів встановлює Кабінет Міністрів України.

Статтею 31 Закону визначено, шо нормативи гранично допустимого забруднення ґрунтів визначаються з метою встановлення критеріїв придатності земель для використання їх за цільовим призначенням. До нормативів гранично допустимого забруднення ґрунтів належать: гранично допустимі концентрації у ґрунтах хімічних речовин, залишкових кількостей пестицидів і агрохімікатів, важких металів тощо; максимально допустимі рівні забруднення ґрунтів радіоактивними речовинами.

Статтею 32 Закону з метою запобігання їх виснаженню і використовуються для здійснення контролю за якісним станом ґрунтів, встанолвюються нормативи якісного стану ґрунтів. Нормативи якісного стану ґрунтів визначають рівень забруднення, оптимальний вміст поживних речовин, фізико-хімічні властивості тощо.

Відповідно до статтті 34 Закону, нормативи показників деградації земель установлюються для кожної категорії земель з метою запобігання погіршенню їх стану і використовуються для здійснення контролю за використанням та охороною земель. До нормативів показників деградації земель належать показники гранично допустимого погіршення стану і властивостей земельних ресурсів внаслідок антропогенного впливу та негативних природних явищ, а також нормативи інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення. Використання в сільськогосподарському виробництві сільськогосподарської техніки, питомий тиск ходових частин на ґрунт якої перевищує нормативи, забороняється. Показники інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення встановлюються з урахуванням даних агрохімічної паспортизації земель. При встановленні показників інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення визначаються сільськогосподарські культури, вирощування яких обмежується або забороняється, а також технології та окремі агротехнічні операції щодо їх вирощування. Показники інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення використовуються в процесі складання проектно-технологічної документації на вирощування сільськогосподарських культур.

Отже, за системним аналізом зазначених норм права, законодавець встановлює паспортизацію земель, як форму контролю за станом земель протягом часу їх використання з запровадженням нормативів родючості та якісного стану землі, та розрізняє поняття родючість землі та якісний стан землі, який є дещо ширшим, а також встановлює за порушення стану родючості землі, як наслідок, розірвання договору, а наслідком погіршення якісного стану землі - відшкодування збитків.

З оглянутих в судовому засіданні наданих відповідачем документів, вбачається, що за замовленням відповідача ТОВ "Хмільницьке", за його рахунок, відповідно до Договору від 20 червня 2012 року № 5340 Державним підприємством "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" згідно з дозволом Хмільницької РДА від 12.12.2011 року № 740, було виготовлено проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на земельних ділянках, що надані в оренду ТОВ "Хмільницьке" ВП "Війтовецьке" в межах Великомитницької, Жданівської, Качанівської та Сулківської сільських рад Хмільницького району Вінницької області (а.с. 57-108).

Відповідно до Плану переходу до прийняття сівозмін по ТОВ "Хмільницьке" ВП "Війтовецьке" Хмільницького району який є невідємною частиною Проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на земельних ділянках, що надані в оренду ТОВ "Хмільницьке" ВП "Війтовецьке" в межах Великомитницької, Жданівської, Качанівської та Сулківської сільських рад Хмільницького району області на полі № 0460203, площа якого на момент розроблення проекту склала 122,1 га, де знаходяться дві ділянки які належать позивачу, ротація сільськогосподарських культур мала бути наступною: 2011 рік кукурудза на зерно, 2012 рік соя, 2013 рік цукровий буряк, 2014 рік кукурудза на зерно, 2015 рік соя.

Як вбачається з форми 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2009 року, відповідачем було посіяно 1642 га сої, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Як вбачається з форми 4-сг за 2010 рік, відповідачем було посіяно 5085 га цукрового буряку, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Як вбачається з форми 4-сг за 2011 рік, відповідачем було посіяно 4869 га кукурудзи на зерно, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Як вбачається з форми 4-сг за 2012 рік, відповідачем було посіяно 5355,27 га сої, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Як вбачається з форми 4-сг за 2013 рік, відповідачем було посіяно 3991 га цукрового буряку, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Як вбачається з форми 4-сг за2014 рік, відповідачем було посіяно 3982 га кукурудзи на зерно, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Як вбачається з форми 4-сг за 2015 рік, відповідачем було посіяно 5850 га сої, в тому числі і на полі де знаходяться земельні ділянки позивача. Це також підтверджується довідкою ТОВ «Хмільницьке№ № 2300 від 13.11.2015 року (а.с. 109-127).

Акт від 17.11.2015 року, складений позивачем у справі ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4, суд не приймає як доказ у справі, так як складений 13.11.2015 року за минулий час, без участі інших не зацікавлених осіб, та спростовується наданими відповідачем доказами, оціненими судом в їх сукупності.

Агрохімічний паспорт поля № 0460203 на якому знаходяться земельні ділянки, які належать позивачу ОСОБА_3 та матеріали моніторингу та еколого-агрохімічної паспортизації сільськогосподарських угідь, виготовлені Вінницькою філією державної установи "Інститут охорони грунтів України" Державної установи "Інститут охорони грунтів України" Міністерства аграрної політики та продовольства України на замовлення ТОВ "Хмільницьке" відповідно до Закону України "Про охорону земель" з метою здійснення контролю за динамікою родючості грунтів , раціонального використання та підвищення родючості грунтів, поліпшення їх агрохімічного стану, забезпечують можливість відповідачу визначати потреби грунтів в хімічній меліорації, встановлення найбільш оптимальних доз органічних та мінеральних добрив, ведення планомірної роботи по підвищенню родючості грунтів (а.с.107,108, 89-106).

Суд приходить до висновку, що вказаним проектом забезпечено еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на земельних ділянках, що надані в оренду ТОВ "Хмільницьке" ВП "Війтовецьке" в межах Великомитницької, Жданівської, Качанівської та Сулківської сільських рад Хмільницького району Вінницької області, відповідачем забезпечено паспортизацію земель та поля, на якому розташовано земельні ділянки, які належать позивачу, як форму контролю за станом земель протягом часу їх використання з запровадженням нормативів родючості та якісного стану землі.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем ОСОБА_3 та його представником не доведено обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 24, 25, 32, 36 Закону України "Про оренду землі", статтями 1, 27, 29, 31-36, 40 Закону України "Про охорону земель", статтями 10, 11, 57-60, 208, 212-218, 223, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ "Хмільницьке" про розірвання договорів оренди землі № 194-к, № 195-к від 01.07.2009 року, укладених між ТОВ "Хмільницьке" та ОСОБА_3, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вергелес В.О.