У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рибальське підприємство «Бриз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив поновити його виконавчим директором товариства з обмеженою відповідальністю «Рибальське підприємство «Бриз» (далі - ТОВ «Рибальське підприємство «Бриз»), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що працював у ТОВ «Рибальське підприємство «Бриз» за зовнішнім сумісництвом з 10 листопада 2011 року. Починаючи з липня 2013 року відповідач припинив виплачувати йому заробітну плату і на його неодноразові звернення посилався на скрутне матеріальне становище підприємства. У серпні 2014 року він звернувся до бухгалтерії та отримав копію наказу про звільнення з роботи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення відбулося з порушенням норм трудового законодавства з боку відповідача, оскільки п. 4 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, який він не вчиняв, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_5, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що при його звільненні ТОВ «Рибальське підприємство «Бриз» дотримані вимоги трудового законодавства. Зокрема, суди зазначили, що відповідач вправі був звільнити позивача за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з огляду на те, що останній був відсутній на роботі без поважної причини 01-02 серпня, 05-06 серпня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», обґрунтовано дійшли висновку про відмову у позові ОСОБА_4

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді О.В. Закропивний

С.П. Штелик