У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, малого приватного підприємства «Сезон-1» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та за зустрічним позовом малого приватного підприємства «Сезон-1» до ОСОБА_1, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 7 лютого 2001 року він та ОСОБА_2 є власниками в рівних частках будівлі та споруди бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована у АДРЕСА_1. На підставі рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 54/2011 від 18 лютого 2011 року було оформлено право власності на будівлі та споруди бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за малим приватним підприємством «Сезон-1» (далі -МПП «Сезон-1»), яке в подальшому отримало свідоцтво про право власності на вищевказане майно. Позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення сільською радою не було враховано той факт, що він є співвласником майна.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 54/2011 від 18 лютого 2011 року та визнати недійсним свідоцтво про право власності на будівлі та споруди бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

МПП «Сезон-1 звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просило визнати припиненим право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину будівлі та споруди бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 12 липня 2004 року між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та МПП «Сезон-1» укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого МПП «Сезон-1» придбало земельну ділянку площею 0,09697 га у АДРЕСА_1, на підставі чого отримало державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно з висновком експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10 червня 2011 року на вказаній земельній ділянці об'єкти нерухомості, належні ОСОБА_1, відсутні, а існуючі на цій земельній ділянці об'єкти нерухомості належать МПП «Сезон-1»; придбані ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 7 лютого 2001 року об'єкти нерухомості знищені.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що МПП «Сезон-1» в установленому законом порядку отримало дозвільні документи на будівництво, здійснило таке будівництво та ввело в експлуатацію будівлі та споруди бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», після цього отримало відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів у частині вирішення первісного позову не спростовують, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 вересня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року в частині, що оскаржена, постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року в частині вирішення первісного позову залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар