Провадження № 2/344/5322/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 20.09.1987 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 1298; стягнути з Відповідача на її користь (ОСОБА_2 - 487,20 грн. судового збору.

В судовому засіданні Позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на те, що вона з Відповідачем люди різного характеру та поглядів на життя, у звязку з чим взаємовідносини між ними, як подружжям, припинено, наміру надалі перебувати у шлюбі не доцільно. Неповнолітніх дітей у шлюбі не має. Категорично заперечила щодо надання судом терміну на примирення. Просила при вирішенні судом спору, стягнути з Відповідача судовий збір сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 487, 20 грн.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, вказавши на намір подальшого збереження сімї.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 492551 від 20 вересня 1987 року сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 1987 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 1298.

У шлюбі неповнолітніх дітей не має.

В ході судового розгляду справи встановлено, що станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені, у зв'язку з тим, що в сім'ї відбувалися суперечки внаслідок відсутності взаєморозуміння, психологічної несумісності та різного складу характеру Позивача та Відповідача. Сторони зазначили про те, що їхні цінності та погляди на життя суттєво відрізняються.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей».

В судовому засіданні Позивач категорично заперечила щодо надання часу для примирення з Відповідачем, посилаючись на його недоцільність та неможливість їх примирення через фактичне небажання продовжувати сімейні відносини.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, миритися Позивач не бажає, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

З Відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

На підставі вищенаведеного, до ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, Суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3, зареєстрований 20 вересня 1987 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 1298.

Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, покласти на Позивача ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Домбровська Г.В.