Справа №303/71/15-ц
ряд.стат.звіту №46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Глеба Е.І.

з участю : представника позивача Запотічного А.І.

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом прокурора Мукачівського району який діє в інтересах держави в особі управління Держземагенства в Закарпатській області до Мукачівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області про визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської РДА від 24.09.2004 року №316, визнання недійсним державного акту про право власності на землю серія НОМЕР_1 від 20.10.2004 року виданого гр.ОСОБА_2 та витребування земельної ділянки.

в с т а н о в и в :

Прокурор Мукачівського району який діє в інтересах держави в особі управління Держземагенства в Закарпатській області звернувся до суду з позовом до Мукачівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області про визнання недійсним розпорядження голови Мукачівської РДА від 24.09.2004 року №316, визнання недійсним державного акту про право власності на землю серія НОМЕР_1 від 20.10.2004 року виданого гр.ОСОБА_2 та витребування земельної ділянки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що проведеною прокуратурою Мукачівського району перевіркою встановлено, що на підставі дозволу Мукачівської РДА від 16.08.2004 року за №02-27/917 розроблено проект відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га гр.ОСОБА_2 на території Чинадіївської селищної ради за межами населеного пункту. Проте, дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки було надано у формі, яка не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, а саме у формі листа. Згідно п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції чинній на момент передачі земельних ділянок у власність та в оренду, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до картографічних матеріалів спірна земельна ділянка знаходяться за межами населеного пункту с. Синяк. Відповідно ч.ч. 6-11 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, додають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська гада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання пнх видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №677. Так, згідно пункту 9 вказаного Порядку, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Після розгляду проекту відведення відповідна районна державна адміністрація, сільська, селищна, міська рада приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Проте, в супереч цим нормам закону висновок органу з охорони культурної спадщини відсутній. Пунктами 10 та 11 вищезгаданого Порядку зазначається, що погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок. Статтею 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», в діючій на час прийняття розпорядження редакції зазначено, що обов'язковій експертизі підлягають всі без виключення проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до вимог ст.35 цього ж таки Закону позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. Однак відповідний висновок державної експертизи не виготовлявся, відсутній акт встановлення та погодження меж суміжними користувачами, що в свою чергу суперечить вимогам ст.198 земельного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. У прибережних захисних смугах уздовж роічок, навколо водойм та на островах забороняється : 1)розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 2)зберігання та застосування пестицидів і добрив; 3)влаштування літніх таборів для худоби; 4)будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5)миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 6)влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо. Проте, в супереч тому, що діюче на той час законодавство прямо забороняло надання земельних ділянок в межах прибережних захисних смуг для садівництва розпорядженням голови Мукачівської РДА 24.09.2004 року №316 затверджено проект про передання землі у власність. Земельна ділянка передана гр.ОСОБА_2 для ведення садівництва, на момент її передачі відносилася до категорії угідь «сіножаті» і зміни цільового призначення не було проведено, що в свою чергу свідчить про грубе порушення норм земельного законодавства та про недійсність розпорядження прийнятого головою Мукачівської РДА. Порушення вимог земельного законодавства при видачі вказаного розпорядження голови Мукачівської РДА підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.11.2013 за №000063. 06 грудня 2006 року між гр.ОСОБА_2 та гр.ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за № НОМЕР_2. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Спірна земельна ділянка, до передачі її у власність гр.ОСОБА_2, перебувала у державній власності, право розпорядження якою, станом на 24.09.2004 року мала районна державна адміністрація. Проте, станом на сьогоднішній час такі повноваження щодо розпорядження землями даної категорії, у відповідності до ст.122 Земельного кодексу України відносяться до компетенції Управління Держземагенства в Закарпатській області. Таким чином, дана земельна ділянка підлягає витребуванню на користь держави в особі Управління Держземагенства в Закарпатській області. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а спадщину за померлою отримали ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Так, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли частину спадщини за померлою ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 01.12.2010 року, у відповідності до ст.37 ЦПК України, допускається процесуальне правонаступництво. Таким чином питання про витребування спірної земельної ділянки необхідно порушувати щодо спадкоємців померлої ОСОБА_8, а саме до ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Щодо строку позовної давності, вважає шо він не пропущений так як акт перевірки Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області до прокуратури району надійшов 18.12.2013 року за №103-(7510) вх. І лише з цього моменту прокурору Мукачівського району стало відомо про порушення норм земельного законодавства. Просить визнати недійсним розпорядження голови Мукачівської РДА від 24.09.2004 року №316 в частині надання земельної ділянки гр.ОСОБА_2, изнати недійсним державний акт про право власності на землю площею 0,10 га серії НОМЕР_1 виданого гр.ОСОБА_2, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,10 га для ведення садівництва, вартість 11 000 грн. 00 коп., яка знаходиться в урочищі "Синяк" на території Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, за межами населеного пункту на користь держави в особі Управління Держземагенства в Закарпатській області та стягнути судові витрати.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, так як розпорядження голови РДА було прийнято відповідно до вимог законодавства яке діяло на той час і на підставі якого було видано державний акт, також просив застосувати строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 В судове засідання не з"явилися, надіслалт до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в поданих заявах заперечують проти задоволення позову, просять у задоволенні позову відмовити у зв"язку з пропущенням строків позовної давності.

Представники відповідача Мукачівської районної державної адміністрації та третьої особи в судове засідання не з"явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення з"явившихся сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі дозволу Мукачівської РДА від 16.08.2004 року за №02-27/917 розроблено проект відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га гр.ОСОБА_2 на території Чинадіївської селищної ради за межами населеного пункту. На підставі вказаного дозволу, відповідно до розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 24.09.2004 року за №316 про передачу земельних ділянок у власність, голова РДА розглянувши проекти відведення у власність земельних ділянок прийняв рішення : затвердити проекти відведення та надати за рахунок земель запасу (сіножатей) громадянам (в тому числі відповідачу ОСОБА_2) у власність земельні ділянки для ведення садівництва та будівництва й обслуговування жилого будинку за межами населених пунктів Чинадіївської селищної ради загальною площею 1,3000 га. Дане стверджується : дозволом Мукачівської РДА від 16.08.2004 року за №02-27/917; проектом відведення земельної ділянки у власність; вищевказаним розпорядженням та списком громадян, яким відводяться земельні ділянки на території Чинадіївської селищної ради (а.с.15-44).

Вищевказане розпорядження Мукачівської РДА стало підставою для виготовлення державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 згідного якого, відповідач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована в урочищі "Синяк" Чинадіївської селищної ради, Мукачівського району, цільове призначення якої для ведення садівництва (а.с.45-46).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2006 року зареєстрованого в реєстрі за №3633, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Н.В. відповідач ОСОБА_2 продав ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,1000 га призначену для ведення садівництва, розташовану в урочищі с.Синяк на території Чинадіївської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області (а.с.49-51).

На підставі даного договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_8 24 грудня 2007 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого вона являється власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в урочищі "Синяк", Чинадіївської селищної ради, Мукачівського району, Закарпатської області, цільове призначення якої для ведення садівництва (а.с.47-48).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с.57).

Встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.57), а спадщину за померлою отримали ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Так як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли частину спадщини за померлою ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвами про право на спадщину від 01.12.2010 року та 03.12.2010 року (а.с.58-59), у відповідності до ст.37 ЦПК України, допускається процесуальне правонаступництво.

Таким чином питання про витребування спірної земельної ділянки необхідно порушувати щодо спадкоємців померлої ОСОБА_8, а саме до ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно ч.ч.6-11 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, додають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №677. Так, згідно пункту 9 вказаного Порядку, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Після розгляду проекту відведення відповідна районна державна адміністрація, сільська, селищна, міська рада приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Однак, в супереч цим нормам закону висновок органу з охорони культурної спадщини відсутній.

Пунктами 10 та 11 вищезгаданого Порядку зазначається, що погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок. Статтею 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», в діючій на час прийняття розпорядження редакції зазначено, що обов'язковій експертизі підлягають всі без виключення проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до вимог ст.35 цього ж таки Закону позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

Однак, в супереч цим нормам закону висновок державної експертизи землевпорядної документації стосовно вищезгаданого проекту відведення не виготовлявся.

Крім того, у даному проекті землеустрою відсутній акт встановлення та погодження меж суміжними користувачами, що в свою чергу суперечить вимогам ст.198 земельного кодексу України, а саме кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Однак, всупереч цим нормам закону та за відсутності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого в повному обсязі, головою Мукачівської РДА прийнято рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згаданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на графічному зображенні містить інформацію про опис меж ділянки, де напрямок "В-Г" являється прибережною захисною смугою р.Синявка. Відповідно до вимог ч.4 ст.59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. У відповідності до ст.85 Водного кодексу України зазначено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. У тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземним юридичним та фізичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Погодження управління водного господарства по даному об'єкту також відсутнє.

У відповідності до вимог ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок,водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Статтею 61 Земельного кодексу України та ст.89 Водного кодексу України визначено обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: 1) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 2) зберігання та застосування пестицидів і добрив; 3)влаштування літніх таборів для худоби; 4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Однак, в супереч тому, що діюче на той час законодавство прямо забороняло надання земельних ділянок в межах прибережних захисних смуг для садівництва розпорядженням голови Мукачівської РДА 24.09.2004 року №316 затверджено проект про передання землі у власність для вищезгаданих цілей.

Окрім того проект відведення вищезгаданої земельної ділянки виготовлявся всупереч вимог ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, а саме надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому ст.151 цього Кодексу. Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 07.09.2004 року №298 «Про припинення права користування» припинено право постійного користування землею площею 1,30 га, що була в користуванні Церкви адвентистів сьомого дня, як зазначено у розпорядженні згідно лержавного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4. Згадану земельну ділянку віднесено до земель запасу Чинадіївської селищної ради, до категорії земель сільськогосподарського призначення «сіножаті), що не відповідає вимогам ч.2 ст.20 Земельного кодексу України, а саме зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення і викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Відповідно до ст.ст.20,21 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Згідно експлікації по формі 6-зем, яка міститься у проекті землеустроюспірна земельна ділянка відноситься до категорії угідь «сіножаті».

Отже, земельна ділянка передана гр. ОСОБА_2 для ведення садівництва, на момент її передачі відносилася до категорії угідь «сіножаті» і зміни цільового призначення не було проведено, що в свою чергу свідчить про грубе порушення норм земельного законодавства та про недійсність розпорядження прийнятого головою Мукачівської РДА.

Порушення вимог земельного законодавства при видачі розпорядження голови Мукачівської РДА від 24.09.2004 року №316 підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за №000063 від 29.11.2013 року (а.с.11-14).

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено способи захисту порушених прав землекористувачів, де в частині тертій зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зпзнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Спірна земельна ділянка, до передачі її у власність гр. ОСОБА_2, перебувала у державній власності, право розпорядження якою, станом на 24.09.2004 року мала районна державна адміністрація. Проте, станом на сьогодні такі повноваження щодо розпорядження землями даної категорії, у відповідності до ст.122 Земельного кодексу України відносяться до компетенції Управління Держземагенства в Закарпатській області. Таким чином, дана земельна ділянка підлягає витребуванню на користь держави в особі Управління Держземагенства в Закарпатській області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Беручи до уваги те, що земельна ділянка, яка передана гр.ОСОБА_2 на момент передачі відносилася до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення спірної земельної ділянки у встановленому порядку не змінювалося, тому, слід витребувати земельну ділянку на користь держави в особі Управління Держземагенства в Закарпатській області, права якого, як органу який на даний час уповноважений розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення порушено.

Суд, не приймає до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що прокурором пропущено строк позовної давності, так-як, відповідно до ст.268 ч.1 п.4 (яка була виключена на підставі Закону №4176-VI від 20.12.2011 року, надрукований Голос України від 14.01.2012 року №6) строк зверненя до суду вираховується з 14.01.2015 року, а позов в суді зареєстрований 12.01.2015 року, тобто прокурором не пропущено строк звернення до суду.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що розпорядження голови Мукачівської РДА від 24.09.2004 року №316 в частині надання земельної ділянки гр.ОСОБА_2, державний акт про право власності на землю площею 0,10 га серії НОМЕР_1 виданого гр.ОСОБА_2 слід визнати недійсними та слід витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,10 га для ведення садівництва, вартість 11 000 грн. 00 коп., яка знаходиться в урочищі "Синяк" на території Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, за межами населеного пункту на користь держави в особі Управління Держземагенства в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.387-388, 1268 ЦК України, ст.ст.60, 116, 118, 122, 151-152, 155 ЗК України, ст.88 Водного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги прокурора Мукачівського району який діє в інтересах держави в особі управління Держземагенства в Закарпатській області - задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження голови Мукачівської РДА від 24.09.2004 року №316 в частині надання земельної ділянки гр.ОСОБА_2.

Визнати недійсним державний акт про право власності на землю площею 0,10 га серії НОМЕР_1 виданого гр.ОСОБА_2.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,10 га для ведення садівництва, вартість 11 000 грн. 00 коп., яка знаходиться в урочищі "Синяк" на території Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, за межами населеного пункту на користь держави в особі Управління Держземагенства в Закарпатській області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі - 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок 0003, отримувач коштів Мукачівське УДКСУ Закарпатської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37958089, код класифікації доходів бюджету 22030001, банк отримувача: ГУДКУ в Закарпатській області, код банка отримувача (МФО) 812016.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.О.Монич