Справа № 569/5547/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м. та складається із 3 житлових кімнат; визнати за ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на ? ідеальної частини квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності на ? ідеальної частини квартири АДРЕСА_1; право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 - припинити; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат по справі, а саме сплаченого судового збору в розмірі 913,50 грн. посилаючись на ті обставини, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням Рівненського міського суду від 12 березня 2105 року шлюб між ними розірвано, неповнолітні діти залишені на проживанні з позивачкою. У період шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету. Оскільки діти після розірвання шлюбу проживають з позивачкою, тому вона просить суд відступити від принципу рівності часток при поділі спільного майна подружжя та визнати за нею право приватної спільної часткової власності на ? ідеальної частини спірної квартири.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала частково. Не заперечила проти поділу спільного майна подружжя та визнання за позивачем та її довірителем по ? частці квартири АДРЕСА_1 та припинення права спільної сумісно власності подружжя. Позовні вимоги в частині визнання за позивачем ? частки спірної квартири не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1996 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дана обставина стверджується дослідженими судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 02 червня 206 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається,що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 1998 року січня місяця 12 числа зроблено відповідний актовий запис за №84. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 03 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2008 року листопада місяця 03числа зроблено відповідний актовий запис за №2733. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

За період перебування у шлюбі сторонами, як подружжям, було набуте майно, а саме: квартира АДРЕСА_1. Дана квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 30 травня 2002 року, укладеного між ОСОБА_6 який діяв від свого імені та імені ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ковальчук Н.Г. та зареєстрованим в реєстрі за №446.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Тобто, як слідує з положень ст.ст.60,61 Сімейного кодексу України вказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і, згідно вимог ст.ст.69, 70 СК України підлягає поділу між сторонами в рівних частках, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів суду, що мають істотне значення для відступлення судом від засади рівності часток подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, тому і до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Як вбачається з досліджених квитанцій, позивачем сплачено судовий збір 3654 грн., тому ? частина збору буде становити 1827,00 грн., яку і слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,218,294,367 ЦПК суд, ст.ст.60,61,69,70 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволити частково.

Поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та виділити у власність: визначивши частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частини квартири кожному із співвласників.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як на частку у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як на частку у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме частину сплаченого судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :