233 № 233/4704/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
23 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Білик О. В.
за участю секретаря судового засідання Кліменко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом друкування оголошення в газеті Урядовий курєр.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
20 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено додатковий договір до Кредитного договору № 160А/08-М від 21 квітня 2008 року, яким передбачено, що за неналежне виконання позичальником грошових зобовязань з погашення кредитної заборгованості , якщо прострочення виконання таких зобовязань сталося більш ніж на 7 календарних днів від дати, визначеної графіком як дата сплати чергового платежу, позичальник сплачує банку штраф у розмірі, визначеному умовами договору, який розраховується від суми не виконаних зобовязань (а.с.23).
12 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 160А/08-М від 21 квітня 2008 року, яким сторони домовилися викласти пункт 1.3 кредитного договору у наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17,5 % річних» (а.с.20).
Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Надані ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» вищенаведені докази підтверджують існування заборгованості, зазначеної в позовних вимогах.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
В силу ст.ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 878 грн. 73 коп.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 549, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України , суд
В И Р І Ш И В:
Позов публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в дохід держави в сумі 878 (вісімсот сімдесят вісім) гривень 73 копійки.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя