Справа № 486/895/15-ц
Провадження № 2/486/476/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 Державної Виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 Державної Виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, ОСОБА_1 Державної Виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2, про скасування арешту нерухомого майна. Мотивує свої вимоги тим, що ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 07.09.2007 р. уклали кредитний договір №NKUCGA00000146, згідно з яким ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 64 000.00 Дол. США строком до 06.09.2017 р.. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 07.09.2007 р. сторони уклали договір іпотеки згідно якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 91,8 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м, яка розташована за адресою: Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. ЛенiнаАДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Проте на вищевказане іпотечне майно накладено арешт відділом ДВС Южноукраїнського МУЮ Миколаївської області, а саме: у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 30.10.2012 року зареєстровано обтяження за № 13185069 на все нерухоме майно ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 34721020, що відкрито на підставі виконавчого листа Южноукраїнського міського суду № 2-559 виданого 10.09.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк коштів у суммі 1820 грн..

Вищевказаний виконавчий лист на підставі п. 10 ч. 1 ст.. 49 Закону України Про виконавче провадження 30.07.2013 року з відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ був направлений для подальшого виконання до відділу ДВС Вознесенського МРУЮ, в якому відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2015 № 39345977 був повністю та фактично виконаний, але арешт з майна боржника не знято.

Викладене також підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.05.2015р. № 37780242.

Оскільки у відношенні предмету іпотеки в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено записи про його обтяження, ПриватБанк не може скористатися своїм правом іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений договором іпотеки та рішенням суду.

Вважає, що вказаний арешт у відношенні іпотечного майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 підлягає скасуванню та просить скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2, відділом ДВС Южноукраїнського МУС на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження по ВП 34721020, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13185069 від 31.10 2012 року. та стягнути з відповідачів судові витрати.

26.06.2015 року позивач направив до суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просить стягнути судовий збір з відповідача ОСОБА_2.

Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача направив до суду письмову заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі. Відповідач відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції направив письмову заяву, в якій просить слухати справу без участі представника ДВС, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі відділ ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції та ОСОБА_2, причину неявки суду не повідомили про день місце та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно до договору іпотеки від 07.09.2007 року, ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 91,8 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м, яка розташована за адресою: Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. ЛенiнаАДРЕСА_1 (а.с. 5-11).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, від 01.12.2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 91,8 кв.м, та надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право на продаж вказаної квартири від свого імені (а.с 12-13 ).

Виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-599 від 10.09.2012 року, було закрито на підставі постанов від 30.07.2013 року та 23.04.2015 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 статті 50 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України Про іпотеку у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Наявність боргу за вищевказаним кредитним договором підтверджується рішенням Южноукраїнського міського суду по справі № 2-559/2011 від 01.12.2011р., звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмету іпотеки банком від імені іпотекодавця..

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача належить витрати по сплаті судового збору в сумі 243.60 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 Державної Виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, ОСОБА_1 Державної Виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2, про скасування арешту нерухомого майна, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на предмет іпотеки, а саме на все нерухоме майно ОСОБА_2, накладений ВДВС Южноукраїнського МУС на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження по ВП 34721020, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13185069 від 31.10 2012 року.

Рішення може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області, шляхом подачі апеляційної скарги до Южноукраїнського міського суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_4