У х в а л а

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.

суддів: Мартинюка В.І., Олійник А.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області про стягнення недоотриманих коштів у відшкодування втраченого заробітку, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року та на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що у 1979 році працюючи на Долинському заводі ЗБВІК вона отримала трудове каліцтво та визнана інвалідом III групи зі стійкою втратою працездатності у розмірі 65 %. До 1 квітня 2001 року відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, проводив роботодавець. Після створення у 2001 році Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області (далі - Фонд) її особову справу було передано у Фонд, яким прийнято рішення про продовження виплати раніше призначеної відкритим акціонерним товариством «Долинський деревообробний завод» щомісячної грошової суми у розмірі 76 грн 70 коп. з 1 квітня 2001 року довічно. При розрахунку суми відшкодування втраченого заробітку відкритим акціонерним товариством «Долинський деревообробний завод» не було враховано доплату у розмірі 25 % за роботу в гірському населеному пункті. Рішеннями Долинського районного суду Івано-Франківської області від 7 червня 2013 року та 2 вересня 2014 року на її користь стягнуто недоплачені нарахування за періоди з 1 квітня 2001 року до 1 квітня 2014 року. З 1 квітня 2014 року Фонд продовжує виплачувати їй відшкодування без нарахування та виплати 25 % доплати за роботу у гірському населеному пункті. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області 27 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду на користь ОСОБА_1 25 % доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті за період з 1 квітня 2014 року до 1 грудня 2014 року в розмірі 1 235 грн 76 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, який діє від імені відділення виконавчої дирекції Фонду, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області, відхилити.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.І. Мартинюк А.С. Олійник