АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1498/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, Головного управління Держземагенства у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: прокуратура Маньківського району Черкаської області та Маньківська районна державна адміністрація, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, Головного управління Держземагенства у Черкаській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років в с. Маніківка Маньківського району помер ОСОБА_7, який доводиться позивачці свекром, батьком її чоловіка.

Чоловік позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 58 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_6 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого чоловіка, і прийняла спадщину після його смерті. Також, спадкоємицями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є сини позивачки ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Позивачка вказувала, що її чоловік ОСОБА_8, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном після смерті батька і є таким, що прийняв усю спадщину, відповідно до ст. ст. 548,549 ЦК УРСР.

ОСОБА_6 зазначала, що до неї, як до спадкоємиці свого чоловіка, перейшли права на спадщину, яку прийняв, але не переоформив її чоловік після смерті свого батька.

ОСОБА_7 09 липня 1993 року відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» переселився до смт. Маньківка Черкаської області. До цього часу він проживав в с. Золоте, Дубровицького району Рівненської області, звідки був переселений, оскільки дана територія зазнала радіоактивного забруднення.

Позивачка вказувала, що за попереднім місцем проживання ОСОБА_7, мав право на отримання земельної частки (паю), однак був переселений, своїм правом на тримання цієї частки не скористався внаслідок відселення, і тому відповідно до закону мав право на її отримання на території, куди був переселений. За життя ОСОБА_7 своїм правом не скористався, разом з тим, це право в порядку спадкування перейшло до його сина, чоловіка позивачки, а після його смерті до позивачки.

Свекор позивачки, ОСОБА_7, у 1973 році отримав пенсію за віком та продовжив працювати у колгоспі імені ХІХ партзїзду, та не отримував земельної частки (паю) на території Маньківської селищної ради. Таким чином, перебуваючи членом господарства, при проведенні розпаювання та оформлення права власності на земельну частку (пай), ОСОБА_7 не був включений у списки на отримання земельної ділянки за місцем свого попереднього проживання, оскільки на час проведення розпаювання був переселений.

Просила суд визнати за ОСОБА_6 право власності на земельну частку (пай) в розмірі 3,96 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 07 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07 травня 2015 року, ухваливши по справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 257 ЦК України позивач пропустила строк у межах якого вона могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

З такими висновками суду судова колегія погодитися не може виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області 03 червня 2000 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 40 (а.с.7).

ОСОБА_7 доводився позивачці свекром, а ОСОБА_8 батьком.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р. визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У свою чергу, чоловік позивачки є таким, що прийняв спадщину.

Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області від 11 квітня 2007 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 58 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 39 (а.с.8).

Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 Також, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є сини позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с.10, 12).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_3, посвідчене державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П. від 26 грудня 2007 року, спадкоємцем майна ОСОБА_8 в рівних долях є його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_9 Зазначене свідоцтво видане на ? частину спадкового майна на імя ОСОБА_6 (а.с.9).

Із заяв ОСОБА_10 від 11 грудня 2014 року та ОСОБА_9 27 лютого 2015 року вбачається, що вони до позовних вимог своєї матері ОСОБА_6 щодо визнання за нею права власності на земельну частку (пай)претензій та заперечень не мають (а.с.11, 13).

Відповідно до пп.1 п.1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 2 вищезазначеного указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

З листа Верховного Суду України від 01 вересня 2009 року «Практика розгляду судами земельних спорів» вбачається, що вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Згідно копії протоколу № 2/67, члену колгоспу ім. 19 партзїзду ОСОБА_7 з 20 квітня 1973 року призначено пенсію за віком (а.с.17).

За направленням Серії РВ №352 від 9 липня 1993 року ОСОБА_7 та ОСОБА_13.(дружина) переселилися із с. Золоте, Дубровицького району, Рівненської області, відповідно до ст. 4 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в смт. Маньківка, де йому надавалось право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування (а.с. 15).

Згідно ч.1, 2 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Відповідно до пункту 5 зазначеного указу Президента, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання (п.7 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95).

Згідно листа відділу Держземагенства в Уманському районі Черкаської області №02/01-04/623 від 06 жовтня 2014 року, що розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації від 18 березня 2002 року № 51 ВАТ «Маньківське» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_4 від 20 березня 2002 року(а.с. 21).

Тобто, право колективної власності на землю ВАТ «Маньківське» Маньківського району, з визначенням розміру земельної частки (паю) його членів, виникло після смерті ОСОБА_7, а його члени права власності на земельну частку (пай) до того часу не мали.

Таким чином за попереднім місцем проживання ОСОБА_7 мав право на отримання земельної частки (паю), однак своїм право на тримання цієї частки не скористався внаслідок відселення, і тому відповідно до закону мав право на її отримання на території, куди був переселений. Проте, за життя ОСОБА_7 за отриманням землі не звертався, в списки на отримання землі включений не був, права на земельну частку (пай) не набув, тобто, своїм правом не скористався.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що на час смерті ОСОБА_7 і відкриття спадщини, ОСОБА_7 права на земельну частку (пай) не набув, що є підставою у відмові в позові., а тому посилання суду першої інстанції на вимоги ст.ст. 257, 267 ЦК України та відмова в позові саме з підстав пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом є необгрунтованим та помилковим.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та вважає за необхідне ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, Головного управління Держземагенства у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: прокуратура Маньківського району Черкаської області та Маньківська районна державна адміністрація, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, Головного управління Держземагенства у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: прокуратура Маньківського району Черкаської області та Маньківська районна державна адміністрація, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :