Справа №591/1647/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1057/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 07 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про стягнення суми банківського вкладу,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 07 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_3 8 000 доларів США заборгованості за договором банківського строкового вкладу (депозиту) "Класік" № 331832/301725/1-15 від 26 січня 2015 року та 1 000 доларів США за договором банківського строкового вкладу (депозиту) "Стандарт" №331832/193074/5-14 від 01 жовтня 2014 року, а всього 9 000 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" на користь держави судовий збір в сумі 2 097 грн. 43 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

При цьому зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані положення Постанови Правління Національного банку України №160 від 03 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному ринку та валютному ринках України», згідно яких існує обмеження щодо зняття готівки, в тому числі і для рахунків в іноземній валюті в еквіваленті 15 000 грн. на добу. Також зазначає, що судове засідання 07 квітня 2015 року було проведене за відсутності представника Банку, судом не були з'ясовані причини його неявки; до участі у справі у якості третьої особи не був залучений НБУ в особі Управління НБУ в Сумській області, яке має обов'язок здійснювати регулювання діяльності банків, кредитори банку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який проти скарги заперечує, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відмовою задовольнити вимоги позивача про повернення суми вкладу відповідач порушив охоронювані законом майнові права вкладника та його права як споживача фінансових послуг, які підлягають захисту.

Колегія суддів вважає висновок суду законним, обґрунтованим та таким, що відповідає зібраним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Звертаючись до суду, позивач зазначав, що 01 жовтня 2014 року між ним та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" №331832/193074/5-14, відповідно до умов якого він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 230 доларів США з датою повернення 01 березня 2015 року та сплатою 11,25% річних. 01 жовтня 2014 року ним була збільшена сума вкладу за договором на загальну суму 770 доларів США. Крім того, 26 січня 2015 року між ним та відповідачем укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" №331832/301725/1-15, відповідно до умов якого він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 8 000 доларів США строком до 26 лютого 2015 року зі сплатою 10,00% річних. По закінченню строку дії договорів він звернувся до відповідача із заявами про повернення вкладу, однак грошові кошти до цього часу йому не повернуті. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами банківського вкладу в сумі 9 000 доларів США.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" №331832/193074/5-14, відповідно до умов якого позивач передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 230 доларів США з датою повернення 01 березня 2015 року зі сплатою 11,25% річних (а.с.11).

01 жовтня 2014 року ОСОБА_3, була збільшена сума вкладу за вищезазначеним договором на загальну суму 770 доларів США.

26 січня 2015 року між позивачем та Банком був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" №331832/301725/1-15, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав банку, а банк прийняв грошову суму 8 000 доларів США строком до 26 лютого 2015 року зі сплатою 10,00 % річних. (а.с10).

На даний час строк дії договорів закінчився. На прохання позивача, відповідачем кошти за договорами не повернуті.

Станом на 06 квітня 2015 року залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 складає 8 000 доларів США, на рахунку НОМЕР_2 - 1 000 доларів США (а.с.22,23).

Доказів повернення коштів ОСОБА_3 суду Банк не надав.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно ч.ч. 1-2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. за договором банківського вкладу незалежно від його вид банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад ( депозит ) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Отже, за змістом наведених норм права, зобов'язання банку полягає у видачі вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положенням ч.2 ст.56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Постанова Правління Національного банку України щодо обмеження зобов'язань банків за вкладами фізичних осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, суперечить нормам ЦК України, умовам договору банківського вкладу, а тому не може бути підставою для відмови в задоволенні законних вимог вкладника.

У зв'язку з викладеним, посилання банку на зазначену постанову щодо обмеження зобов'язань банків за вкладами фізичних осіб, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Відмова банку у видачі ОСОБА_3 вкладу та/або процентів суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що права позивача порушені та його вимоги про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за договорами банківського вкладу підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що суд, ухвалюючи рішення, за відсутності представника Банку, порушив права останнього, як сторони у справі.

Як в суді першої інстанції, так і в Апеляційному суді Сумської області, Банк мав можливість надати докази на спростування доводів позивача і рішення суду та забезпечити явку свого представника у судове засідання. Однак таким правом Банк не скористався, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку представника у суд. Судом у цій частині виконані вимоги процесуального закону, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 19,47).

Слід зазначити також про те, що спір виник з приводу невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» умов договорів строкового банківського вкладу. НБУ в особі Управління НБУ в Сумській області не є стороною у договорі, оскаржуване рішення не впливає на його права та обов'язки, а тому, безпідставним є твердження апелянта про необхідність залучення до участі у справі зазначеного органу в якості третьої особи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -