справа № 666/6240/15-ц
провадження № 2-з/666/138/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26.11.15 року суддя Дніпровського районного суду м. Херсона Єпішин Ю.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 року до Дніпровського районного суду м. Херсона звернулась ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою від 12.11.2015 року було відкрито провадження по справі.

25.11.2015 року Позивачем подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль «ГАЗСА33507» реєстраційний номер 13195ХО, який належать ОСОБА_3 з метою забезпечення позову про відшкодування майнової щкоди, а також інше майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

З поданого позову вбачається, що позивач вимагає відшкодування ОСОБА_3 майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, ціна позову визначена у розмірі 400000,00 грн.

Також представником позивача ОСОБА_1 було подано заяву про збільшення позовних вимог у якій ціна позову визначена у розмірі 450000,00 грн.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до доданої до заяви про забезпечення позову копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ХОС №24902 - транспортний засіб «ГАЗСА33507» реєстраційний номер 13195ХО належить ОСОБА_3

Зі змісту положень ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Суддя вважає, що заявлений вид забезпечення позову щодо накладення арешту на майно відповідача передбачений цивільним процесуальним законодавством, є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а дія застосованих обтяжень не виходить за межі предмета позову.

При задоволенні заяви про забезпечення позову, суд також керується прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в рішенні Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 р., яким встановлено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме: накласти арешт на автомобіль «ГАЗСА33507» реєстраційний номер 13195ХО, який належать ОСОБА_3 з метою забезпечення позову про відшкодування майнової щкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування майнової шкоди - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «ГАЗСА33507» реєстраційний номер 13195ХО, який належать ОСОБА_3 з метою забезпечення позову про відшкодування майнової щкоди.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Термін пред'явлення до виконання 1(один) рік.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали через Дніпровський районний суд м. Херсона.

Суддя Ю.М.Єпішин