Справа № 202/1288714-ц
Провадження № 2/202/1549/2015
30 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.
при секретарі Журавльов А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
Позивач у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, посилалась на те, що 20 березня 2013 року позивач уклав з відповідачем договір позики, згідно з яким передав йому 2268000 грн. до 20 березня 2014 року. Відповідач позику не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сумі позики у розмірі 2268000 грн., понесені судові витрати.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги та просив задовольнити. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини.
20 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно з яким ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв 2268000 грн. Зазначену суму відповідач зобовязувався повернути до 20 березня 2014 року. Відповідач свої зобовязання не виконав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач свої зобовязання не виконав, тому сума боргу у розмірі 2268000 грн. підлягає стягненню на користь позивача .
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 11, 27, 31, 60, 88, 209, 210, 213, 214, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 2268000 грн., понесені судові витрати у розмірі 3654 грн., а всього 2271654 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Зосименко