НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/8178/14-ц
№ 2/183/416/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

24 грудня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

В обґрунтування своїх вимог позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3.

За життя 05 липня 2003 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, згідно якого заповідав їм, ОСОБА_1, ОСОБА_2 все належне йому на день смерті майно.

ОСОБА_3 був власником 5/6 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі зазначили, що у встановлений законодавством шестимісячний строк вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, але, постановою нотаріуса від 14 листопада 2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки, відсутній дублікат Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 червня 1996 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням.

В зв'язку з вищенаведеним, в позовній заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили суд визнати за ними право власності за кожним по 5/12 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явилися, в своїх заявах просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача, Новомосковської міської ради, належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився.

Суд, дослідивши надані позивачами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 червня 1996 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були власниками, на праві спільної сумісної власності, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до ч.2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, в разі виділення частки чи поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, частки вважаються рівними, якщо інше не встановлене договором.

Судом не встановлено наявності договору між власниками щодо визначення часток, тому приходить до переконання, що їх частки були рівними - по 1/2 частки кожному.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_4, право власності на належну їй частину квартири було визнане на:

-на 1/12 частину квартири - за ОСОБА_2, на підстав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 липня 2004 року Новомосковською державною нотаріальною конторою;

-на 1/12 частину квартири - за ОСОБА_1, на підстав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 липня 2004 року Новомосковською державною нотаріальною конторою;

-на 4/12 частин квартири - ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом.

Таким чином, ОСОБА_3 був власником 5/6 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя 05 липня 2003 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, згідно якого заповідав ОСОБА_1, ОСОБА_2 все належне йому на день смерті майно.

Згідно спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звернулися позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_5.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом, звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом, складеним 11 вересня 2003 року ОСОБА_3.

02 грудня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесене та набрало законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, державного нотаріуса Яковлевої Інні Миколаївні, про усунення порушених прав власника, визнання заповіту, довіреності, договору довічного утримання недійсними.

У відповідності до рішення суду, крім іншого, був визнаний недійсним заповіт від 11.09.2003 року ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідно до якого, він заповідав належну йому квартиру ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області; визнаний недійсним договір довічного утримання, укладений 07.11.2003 року між ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_6, посвідченого нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори реєстровий номер № 1-4916.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, інших спадкоємців судом не встановлено.

Постановою нотаріуса від 14 листопада 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки, відсутній дублікат Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 червня 1996 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

У суду не виникає сумнівів щодо належності спірного нерухомого майна спадкодавцю ОСОБА_3, відмова у видачі свідоцтва обумовлена відсутність дубліката правовстановлюючого документу.

Оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом, суд приходить до переконання, що право власності на спірне майно повинно бути визнане за позивачами в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1261, 1223, 1258, 1268 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 5/12 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею - 28,7 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 5/12 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею - 28,7 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький