Провадження № 2/521/4563/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" жовтня 2015 р.Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря Бурдейного В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він на підставі договору дарування є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач зареєстрований в даній квартирі, однак жодного дня у вказаній квартирі не проживав, був зареєстрованим за його проханням для працевлаштування в м. Одесі, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали йому, немає.
Саме ці підстави стали причиною звернення з позовом до суду, з вимогами про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 17 в будинку № 60 по вул. Гайдара в м. Одесі.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, сповіщені належним чином.
Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на підставі договору дарування від 21.01.2014 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.
Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності є ОСОБА_1
Згідно довідки про склад сімї та реєстрацію вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в квартирі немає, не цікавиться квартирою, як житловою площею.
Вказане підтверджується письмовим актом від 16.10.2015р., який складений мешканцями будинку № 60 по вул. Гайдара в м. Одесі, які є сусідами позивача. Вказаний акт посвідчений виконавчим директором ЖБК «Якорь».
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, особистих його речей в даній квартирі не має, перешкод у вселенні у вказану квартиру відповідачу ніхто не чинив.
Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає в квартирі, іншої домовленості між позивачем та відповідачем не має, відповідач повинен бути визнаним таким, що втратив право користування квартирою № 17 в будинку № 60 по вул. Гайдара в м. Одесі.
Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.16, 317, 319, 346, 386, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 208-209, 212-215, 217-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання втратившим право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою №17 по вул. Гайдара,60 в м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН