Справа № 464/2336/15 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/5594/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ПАТ «УкрСиббанк» - Романова Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборованості, -

встановила:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755, 32 доларів США, пені в розмірі 24 724, 09 грн. та 3 654 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 14 лютого 2008 року між АК «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договорів про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №0. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 33 000 доларів США з терміном погашення не пізніше 14 лютого 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,40 % річних. Договором передбачено, що погашення суми кредиту та сплата процентів відбуваються шляхом сплати ануїтету у розмірі 505 Доларів США в день сплати ануїтетних платежів. 2 грудня 2014 року відповідачу було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 4 березня 2015 року становить 27 755, 32 доларів США, з яких: 24 066, 17 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 3 698, 15 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, а також, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 13 113, 75 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 610, 34 грн.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 26 червня 2015 року становить 588 303 грн. 68 коп., пеню в розмірі 24 724 грн. 09 коп. та 3 654 грн. судового збору, всього 616 681 (шістсот шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню 77 (сімдесят сім) копійок.

Рішення суду оскаржило ПАТ «УкрСиббанк».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі покликається на те, що у позовній заяві від 06.03.2015 року АТ «УкрСиббанк» просив стягнути з відповідача суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.02.2008 року в розмірі - 27 755,32 дол. США. 16.04.2015 року банком долучено до матеріалів справи належним чином засвідчені копії Банківської ліцензії №75 з додатком, дозволів №75-1, 75-2, 75-3 з додатками. Зазначає, що принцип належного виконання зобов'язання, передбачений ст. 526 ЦК України, охоплює виконання його належними суб'єктами, у належному місці, в належний строк, щодо належного предмета та належним способом. Поняття предмету зобов'язання в кредитних відносинах охоплює, зокрема, валюту зобов'язання. При цьому, при ухваленні рішення, суд не може змінювати суть самого зобов'язання та принцип належного виконання зобов'язання з урахуванням всіх його складових, оскільки рішення суду за своєю суттю є однією з форм права особи на захист та відновлення порушених прав особи. Наведена позиція підтверджується змістом п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», в якому зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідноси6н, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 12 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 553 ЦК України. Дана позиція знайшла своє підтвердження в Постанові Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі №6-145цс15, в якій зазначено, що в силу ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Враховуючи вищенаведене, вважає, що суд безпідставно визначив у резолютивній частині гривневий еквівалент заборгованості позичальника. Просить рішення суду змінити в частині визначення гривневого еквіваленту заборгованості та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» та стягнути з відповідача 27 755, 32 дол. США.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у відповідності до ч.3 ст. 76 ЦПК України (а.с. 127-128), тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 14 лютого 2008 року між АК «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №0 /а.с. 4-11/, відповідно до умов якого відповідач отримавкредит в іноземній валюті в розмірі 33 000 доларів США з терміном погашення не пізніше 14 лютого 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,40 % річних.

Договором передбачено, що погашення суми кредиту та сплата процентів відбуваються шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 505 доларів США в день сплати ануїтетних платежів - 14 число кожного календарного місяця строку кредитування.

Крім того, 19 березня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, якою досягнуто згоди щодо зміни кінцевого терміну погашення повернення кредиту, а саме, до 14 лютого 2020 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Крім цього, позичальник зобов'язався повертати в день сплати ануїтетних платежів суму кредиту та проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в таких розмірах : у період з 14 квітня 2009 року по 14 березня 2010 року в розмірі 347, 23 доларів США, а в період з 14 квітня 2010 року до кінця терміну дії договору в розмірі 475 доларів США /а.с. 49/.

Відповідно до п.8.1. кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору станом на 04 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 28 751, 43 доларів США, з яких: 24 066, 17 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 3 698, 15 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 528, 34 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 467, 77 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, Сихівський районний суду м. Львова обгрунтовано виходив з того, що боржник допустив заборгованість за користування кредитом, не виконав взятих на себе за договором зобов»язань, та прийшов до правильного висновку, що заборгованість за кредитним договором в сумі 27 755 доларів США 32 центи підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Вищенаведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі у № 6-190 цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірену копію банківської ліцензії №75 з додатками на здійснення операцій з валютними цінностями.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення гривневого еквіваленту суми заборгованості слід змінити, та викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, пеню в розмірі 24 724 грн. 09 коп. та 3 654 грн. судового збору».

Керуючись ст.307 ч.І п.2, ст.314 ч.2, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегіясуддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року змінити в частині стягнення гривневого еквіваленту суми заборгованості ОСОБА_4 та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, пеню в розмірі 24724 грн. 09 коп. та 3 654 грн. судового збору».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л. Шумська