Справа № 274/3972/15-ц Провадження № 2/0274/471/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.15 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, представниками яких є ОСОБА_3,
доОСОБА_4, представником якої є ОСОБА_5,
терті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:1) ОСОБА_6, 2) ОСОБА_7, 3) ОСОБА_8,
провідновлення технічного стану квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 28.10.2014 р. їх представника, просили зобов'язати ОСОБА_4 привести квартиру АДРЕСА_1 (далі - Квартира) у первинний технічний стан - у відповідності до планіровки, закріпленої в технічному паспорті від 09.06.2014 р., шляхом здійснення будівельно-ремонтних робіт, забезпечити проведення технічної інвентаризації Квартири по їх закінченні, зобов'язати ОСОБА_4 забезпечити їм вільний та в будь-який час доступ до Квартири та надати ключі від вхідних та внутрішніх дверей Квартири.

Представник ОСОБА_4 проти позову заперечив, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не здійснювала будь-яких дій з перепланування Квартири, ці дії були здійснені попереднім власником квартири - ОСОБА_9. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не довели, що ОСОБА_4 чинить їм перешкоди у користуванні зазначеною квартирою.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своєї позиції щодо позову не повідомили.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_4 є власником 2/3 (1/2 + 1/6) часток Квартири, що підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2010 р. у справі № 2-72/10 (1/2 частка), яке у відповідній частині було залишено без змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2010 р., та свідоцтвами від 07.07.2014 р. про право на спадщину за законом (1/6 частка) (а. с. 99 - 101, 54 - 57, 5, 8), а також поясненнями ОСОБА_4, допитаної як свідок.

ОСОБА_1 є власником 1/6 частки Квартири, ОСОБА_2 також є власником 1/6 частки Квартири ні підставі свідоцтв від 07.07.2014 р. про право на спадщину за законом (а. с. 5, 8).

Таким чином, зважаючи на статті 355 та 356 Цивільного кодексу України, Квартира перебуває у спільній частковій власності, зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до частини першої статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У якості однієї з підстав позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилається на те, що первісний технічний стан Квартири було змінено.

Ця обставина підтверджується матеріалами справи, а саме - технічними паспортами на Квартиру, виготовленими станом на 09.06.2004 р. та станом на 16.02.2005 р., з яких випливає, що Квартира на ці дати мала різні плани та площі окремих приміщень та загальну площу (а. с. 11 - 13, 14 - 16).

Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не довели, що план та площі окремих приміщень, а також загальна площа Квартири були змінені ОСОБА_4.

В свою чергу, матеріали справи це спростовують: з технічного паспорту на Квартиру, виготовленого станом на 16.02.2005 р., вбачається, що вже на цю дату план та площі окремих приміщень, а також загальна площа Квартири були змінені.

Однак, станом на 16.02.2005 р. єдиним власником Квартири був ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2010 р. у справі № 2-72/10 та рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2010 р., а також випливає зі змісту свідоцтв від 07.07.2014 р. про право на спадщину за законом (а. с. 99 - 101, 54 - 57, 5, 8).

Крім того, допитана як свідок ОСОБА_4 пояснила, що ремонтом, переплануванням Квартири займався її померлий чоловік - ОСОБА_9, документи на перепланування також оформляв він.

Таким чином, перепланування Квартири було здійснено у період з 09.06.2004 р. по 16.02.02.2005 р. ОСОБА_9, який на той час був єдиним її власником.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не порушувала права власності на Квартиру її нинішніх співвласників, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а відтак їх позов в частині вимоги до неї про зобов'язання привести Квартиру у первинний технічний стан - у відповідності до планіровки, закріпленої в технічному паспорті від 09.06.2014 р., шляхом здійснення будівельно-ремонтних робіт, забезпечити проведення технічної інвентаризації Квартири по їх закінченні, є безпідставним, а тому у задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити.

Між тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають ключів від Квартири.

Ця обставина не заперечувалась представником ОСОБА_4 та підтверджується поясненнями останньої, допитаної як свідок.

Крім того, допитана як свідок ОСОБА_4 пояснила, що після подання позову у справі не передавала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ключів від Квартири.

ОСОБА_4 під час її допиту як свідка також пояснила, що зараз не може передати представнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ключів ключі від Квартири.

Наведене у попередніх чотирьох абзацах суд оцінює як чинення ОСОБА_4 перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні Квартирою.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Беручи до уваги зазначене, а також статтю 358 Цивільного кодексу України, зміст якої наводився вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині вимоги про зобов'язання ОСОБА_4 забезпечити їм вільний та в будь-який час доступ до Квартири та надати ключі від вхідних та внутрішніх дверей Квартири підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають стягненню по 121,80 грн. (судовий збір).

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 - 62, 64, 79, 88, 208, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 забезпечити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вільний та в будь-який час доступ до квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 примірник ключів від вхідних та внутрішніх дверей квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 121,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у якості відшкодування судових витрат 121,80 грн.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Корбут