Номер провадження: 22-ц/785/7079/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Оверіної О.В., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», про захист прав споживача, розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2015 року,-

встановила:

8.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Комфі трейд» про розірвання договору та повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона придбала у магазині «Comfy» холодильник марки «LG» модель GW-B469BQHW з нижньою морозильною камерою та сплатила 6474 грн., з додатковими розширеними сервісами для розширення строку гарантії на товар, вартість яких склала 1444,90 гривень. Того ж дня співробітники магазину доставили ОСОБА_2 вищезазначений холодильник та видали видаткову накладну. При огляді холодильника позивачкою були виявлені механічні пошкодження нижньої частини корпусу холодильника. Позивачка відмовилась від підписання видаткової накладної, в свою чергу працівники відповідача відмовилися забирати холодильник. Позивачка 24.12.2014 року звернулась до відповідача з заявою про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів. 05.01.2015р. відповідач надав відповідь, з якою вбачається наступне, що на момент придбання товару, працівник магазину та позивачка ОСОБА_2 в приміщенні магазину, розташованого за адресою м. Одеса, пров. Семафорний 4 оглянули даний холодильник на предмет механічних пошкоджень та на предмет його працездатності та комплектності. Проте відповідач зазначає, що даний холодильник позивачка сама отримувала.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушенням судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було повно з'ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а саме: суд, встановивши, що холодильник було пошкоджено при його доставці, а не при його експлуатації, при чому такі пошкодження не пов'язані з істотними недоліками товару, на підставі цього прийшов до помилкового висновку про те, що підстави для розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар відсутні. Крім того, апелянт не погоджується з висновками районного суду про те, що відповідач ТОВ «Комфі трейд» не є належним відповідачем по справі у зв'язку з тим, що суду не надано належних та допустимих доказів здійснення доставки холодильнику саме працівниками магазину «Comfy», адже доставку до її квартири купленого нею в магазині «Comfy», який належить ТОВ «Комфі трейд» холодильника здійснювали саме працівники відповідача та ніяких сторонніх перевізників апелянтом залучено не було. Також ОСОБА_2 вважає безпідставними та необґрунтованими висновки суду про безпідставність її вимог про відшкодування моральної шкоди, адже ця вимога є похідною від вимоги про розірвання договору купівлі-продажу через незаконні дії продавця та невиконання відповідачем обов'язку щодо якості проданого товару та подальші дії ТОВ «Комфі трейд» щодо відкладення вирішення цього питання привело до моральних страждань апелянта та її родини.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 21.12.2014 року придбала в магазині ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» за адресою м.Одеса провулок Семафорний, буд.№4, холодильник марки «LG» модель GW-B469BQHW з нижньою морозильною камерою за що сплатила 6474 грн., та за додатковий розширений сервіс для розширення строку гарантії на товар, вартість яких склала 1444,90 грн., що підтверджується копіями фіскального чеку від 21.12.2014 року на загальну суму 7918,90 грн. (а.с.7).

Того ж дня вказаний холодильнику було доставлено ОСОБА_2 за її адресою та видали видаткову накладну. Проте при огляді холодильника після його розпакування позивачкою були виявлені механічні пошкодження нижньої частини корпусу холодильника, в зв'язку з чим ОСОБА_2 відмовилась від підписання видаткової накладної, в свою чергу невідомі їй робітники відмовилися забирати холодильник. На час розгляду справи вказаний холодильник знаходився у позивача .

24.12.2014 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів(а.с.8).

05.01.2015 року відповідач надав відповідь, з якої вбачається, що на момент придбання товару, працівник магазину та позивачка ОСОБА_2 в приміщенні магазину, розташованого за адресою м. Одеса, пров. Семафорний 4 оглянули даний холодильник на предмет механічних пошкоджень та на предмет його працездатності та комплектності і жодних недоліків виявлено не було. Крім того відповідач зазначає, що даний холодильник позивачка сама забирала, у зв'язку з чим їй було відмовлено в повернення коштів (а.с.9).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з копій фіскальних чеків від 21.12.2014 року на загальну суму 7918,90 грн., позивачкою було куплено зазначений холодильник за 6 474 грн., розширену гарантію 725 грн. та 583 грн. Будь-яких інших належних доказів щодо зобов'язання ТОВ „КОМФІ ТРЕЙД" організації та надання доставки вказаного купленого товару позивачу суду не надано.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно п.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у випадку виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків споживач у порядку і в строки, встановлені законодавством, та на підставі обов'язкових для сторін правил має право вимагати заміни товару або розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар грошової суми.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару, споживач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 708 ЦК та п. п. 2 ч. 2 п. 1 ст. 8 Закону має право вимагати заміни товару на аналогічний товар належної якості.

Істотний недолік, як установлює п. 12 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів», - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з наведених нижче ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Отже, підставою для задоволення вимоги про заміну товару неналежної якості на аналогічний товар належної якості є недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Судом першої інстанції встановлено, що холодильник було пошкоджено при його доставці, а не при його експлуатації. При чому такі пошкодження не пов'язані з істотними недоліками товару.

Таким чином підстави для розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар відсутні.

Крім того районний суд вважав, що відповідач ТОВ „КОМФІ ТРЕЙД" не є належним відповідачем по справі, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів щодо доставки ними вказаного холодильника на домашню адресу позивача відсутні.

Згідно ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Позивачка не надала суду доказів, щодо здійснення доставки холодильнику саме працівниками магазину «Комфі».

Ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

При цьому суд враховує положення ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо права споживачів на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її завдання внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

17.09.2011 року набув чинності Закон від 19 травня 2011 р. N 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» (далі - Закон N 3390-VI), яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном.

У Законі N 3390-VI надано визначення понять «шкода» (ст. 1) і «дефектна продукція» (ст. 5), чим усунуто раніше існуючу прогалину, оскільки ні Закон N 1023-XII, ні інші нормативні акти не містили тлумачення «дефектної продукції» і чим саме «дефектна продукція» відрізнялась від «продукції неналежної якості».

Отже, відповідно до цього Закону шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати, виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних із розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; час, коли продукцію було введено в обіг.

Право вимагати відшкодування завданої шкоди визнається за потерпілим - споживачем або користувачем, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції, і не залежить від того, чи перебував потерпілий із виробником (виконавцем, продавцем) у договірних відносинах. При цьому на потерпілого покладається обов'язок довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою.

За шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. Відповідно до ст. 7 Закону N 3390-VI виробником вважається будь-яка особа, яка ввезла на митну територію України продукцію з метою її продажу, передання в найм (оренду), лізинг або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, а також кожний її постачальник (продавець) у разі, коли виробник продукції не може бути встановлений, або якщо протягом 30 днів не буде повідомлено потерпілому найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила йому цю продукцію.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач є неналежним відповідачем, суд першої інстанції вважав вимогу позивача про стягнення моральної шкоди безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Жодного нового доказу чи обставини апелянт до апеляційного суду не надав.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Крім того колегія суддів зауважує, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник позивача вказав, що жодних доказів щодо наявності обов'язку відповідача доставки холодильна та його фактичної доставки саме відповідачем, не має.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді О.В.Оверіна

О.М. Таварткіладзе