25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів, -
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів, а саме: депозитних коштів, відсотків по депозиту, інфляційних нарахувань та 3% річних.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу та відсотки за договорами банківських вкладів у розмірі 727 637,01 грн. та в дохід держави судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «Приват Банк» просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року в частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ «Приват Банк» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на те, що спірний договір депозитного вкладу було укладено з Кримською філією ПАТ КБ «Приват Банк», яка територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Справа 755/583/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15063/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та представника відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» - Кахраманова Р., які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2012 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDN 8812 на оформлення вкладу, на умовах: сума вкладу - 101 001,00 грн., строк вкладу - з 12.07.2012 по 12.07.2013, строк дії договору продовжувався по його закінченню автоматично на 12 місяців, процентна ставка на дату укладення вкладу - 17% річних, період нарахування відсотків - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - № НОМЕР_1.

15.08.2013 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDN 9100 на оформлення вкладу, на умовах: сума вкладу - 189 875,42 грн., строк вкладу - з 15.08.2013 по 15.08.2014, строк дії договору продовжувався по його закінченню автоматично на 12 місяців, процентна ставка на дату укладення вкладу - 17% річних, період нарахування відсотків - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - № НОМЕР_2.

23.11.2013 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDNWFD 900 на оформлення вкладу, на умовах: сума вкладу - 355 000,00 грн., строк вкладу - з 23.11.2013 по 23.11.2014, строк дії договору продовжувався по його закінченню автоматично на 12 місяців, процентна ставка на дату укладення вкладу - 17% річних, період нарахування відсотків - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - № НОМЕР_3.

Відповідно до п. п. 5, 6 Заяви на оформлення вкладу вкладник та банк мають право достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору. Якщо клієнт вимагає розірвання договору, а строк вкладу ще не закінчився, сума вкладу повертається, за неповний строк вкладу проценти сплачуються за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст. ст. 1058, 1060, 1066 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 1074, 1075 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Із п. 20.7 Постанови Правління НБУ «Про затвердження інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті» від 12.11.2003 № 492 вбачається, що вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми депозитних вкладів та відсотків за ними, оскільки умовами депозитних вкладів передбачено повернення вкладу на вимогу клієнта за його заявою, при цьому, вимогами чинного законодавства встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Доводи апеляційної скарги про те, що оригінал договору банківського вкладу та будь-які документи, що підтверджують внесення коштів на депозитний рахунок відсутні є безпідставними з наступних підстав.

Згідно п. 2.9 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011, Банк (філія, відділення) зобов'язаний: банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити

найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Матеріали справи містять заяви на оформлення вкладу «Депозит+12 міс.» № SAMDN 8812 від 12.07.2012, «Депозит Плюс на 12 міс.» № SAMDN 9100 від 15.08.2013 та «Депозит Плюс» № SAMDNWFD 900 від 23.11.2013 (а.с. 28-30), в яких зазначено суму вкладу, строк дії вкладу, рахунок, на який зараховується вклад, розмір відсотків та період їх нарахування. Заяви підписані сторонами та містять відбиток печатки ПАТ КБ «Приват Банк».

В судовому засіданні колегією суддів оглянуто оригінали вказаних заяв та квитанції про приймання готівки, з яких вбачається, що дата, сума та призначення платежу, зазначені в заявах на оформлення вкладу відповідають тим, які зазначені в квитанціях, що підтвердив в судовому засіданні і представник ПАТ КБ «Приват Банк» - Кахраманов Р.

Таким чином, документи, передбачені Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, були надані для огляду в судовому засіданні, свідчать про укладення між сторонами договорів депозитних вкладів та внесення позивачем грошових сум на відповідні рахунки.

Відповідно до п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ № 516 від 03.12.2003, грошові кошти в національній та іноземнійвалюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Таким чином, саме банківська установа, керуючись положеннями законодавства, має надавати відомості по вкладу, облік якого вона веде. А тому, обов'язок по наданню інформації про стан рахунків вкладника покладено саме на банк.

Однак, представником ПАТ КБ «Приват Банк» - Кахрамановим Р. не надано суду відповідних документів, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що між сторонами не укладалися договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами та не надходили кошти.

Враховуючи викладене, обставини справи та докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовані, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: