Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 236/57/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ткачов О.М.
Номер провадження 22-ц/778/3837/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 ОСОБА_3 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності, розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що з червня 2009 року вона стала проживати з відповідачем ОСОБА_4 у цивільному шлюбі. 13 лютого 2010 року уклали шлюб, актовий запис № 12. 02 березня 2010 року вона зареєструвалась в будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_1

В липні 2013 року позивачка вимушена була залишити будинок, оскільки відповідач створив нестерпні умови для життя. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 вересня 2013 року шлюб розірваний.

Будинок із спорудами вони відремонтували на сумісні кошти та кошти які давали їм на це її батьки, у зв'язку з чим його вартість суттєво збільшилась, під час шлюбу вони на сумісні кошти та на кошти, що давали їм її батьки прадбали майно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила:

1. Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2

2. Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 0,06 га, кадастровий НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3

3. Розділити спільне сумісне майно наступним чином:

- визнати за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на 1/5 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 0,06 га, кадастровий НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 3/5 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 0,06 га, кадастровий НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_4 в м. Красний Лиман ;

4. Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності наступне майно: насосна станція вартістю 790,00 грн.; холодильник LG вартістю 4729,83 грн.; пральна машина «SAMSUNG» вартістю 4082,57 грн.; електричний нагрівач ARISTC вартістю 2000,00 грн., електричний нагрівач «Термекс» вартістю 700,00 грн., витяжку DELFA вартістю 725,90 грн.; меблі для ванної кімнати вартістю 1600,00 грн.; душову кабінку вартістю 4300,00 грн.; сантехнику для ванної кімнати та санвузлу вартістю 300,00 грн.; газову піч «ГЕФЕСТ» вартістю 2900,00 грн.; кухонний гарнітур вартістю 5750,00 грн., вентиляційну витяжку для літньої кухні вартістю 1500, 00 грн.: СВЧ піч-гриль LG вартістю 1180.00 грн.; телевізор LG вартістю 3700,00 грн., м'який куток для кухні (диван, стіл і 2 стільці) вартістю 1000, 00 грн.; м'які меблі (диван і крісло) вартістю 4500.00 грн.; електрочайник вартістю 100,00 грн.; мультиварка «Скарлет» вартістю 500.00 грн.; комп'ютер (системний блок, монітор, клавіатура) вартістю 3000,00 грн.; спортивний тренажер вартістю 4000,00 грн., посуд на суму 3000,00 грн.; 2 килими загальною вартістю 800,00 грн.; 4 комплекти постільної білизни загальною вартістю 1600,00 грн.; стіл під комп'ютер вартістю 800,00 грн.; два газових конвектори на 4600,00 грн. 2012 року, 2013 року; та 4 шт. електричних конвектори на суму 2400,00 грн., меблі для ванної кімнати вартістю 3000,00 грн.; сантехніка для ванної кімнати та санвузлу вартістю 2000,00 грн.; водонагрівач «Аристон на 80 літрів -1500» и водонагрівач на 10-15 літрів вартістю 1000,00 грн. Всього на суму: 68058,03 грн.

5. Визнати за ОСОБА_4 право власності на зазначене майно.

6. У зв'язку з визнанням за ОСОБА_4 право власності на зазначене майно, припинити право власності ОСОБА_3 на зазначене майно та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки цього майна в розмірі 34 029,00 грн.

7. Покласти на відповідача судові витрати понесені позивачем .

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначена апеляційному суду Запорізької області.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 2010 року по 24 вересня 2013 року (т.1 а.с. 7,8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Красний Лиман Донецької області та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 на підставі договорів міни та дарування, а тому є його особистою власністю. Позивачем не доведено, що житловий будинок під час знаходження сторін у шлюбі істотно збільшився у своїх вартості завдяки спільних трудових та грошових затрат сторін, а тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя та поділу не підлягає. З підстав недоведеності, що інше майно нажите подружжям у шлюбі відмовлено і у поділі майна, яке зазначене в позові.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Красний Лиман Донецької області, та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в силу п.п. 1,2 ч.1 ст. 57 СК України, є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4, оскільки набутий ним на підставі договору міни до укладення шлюбу - 14.11.2009 року та на підставі договору дарування від 19.08.2010 року (т.1 а.с. 26-28), тому поділу між подружжям не підлягає.

В силу ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, позивачем ОСОБА_3 не доведено, що в період шлюбу внаслідок спільних трудових і грошових затрат подружжя житловий будинок істотно збільшився у своїй вартості. Незважаючи на висновок судової будівельної експертизи № 148/7 від 22.08.2014 року (т.1 а.с. 104-182), позивачем не доведено, що вона будь-яким чином приймала участь в поліпшенні житлового будинку та здійснювала будівельні роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що ремонт будинку був здійснений відповідачем за власні кошти в період з травня 2009 року до жовтня 2009 року, тобто до укладення шлюбу з позивачем ОСОБА_3, що підтверджено належними доказами, наявними в матеріалах справи та показаннями свідків (т.1 а.с. 195).

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Натомість, позивачем не доведено що житловий будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат під час знаходження сторін у шлюбі, а тому не може бути визнаний об'єктом спільної сумісної власності подружжя, як не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Правильний висновок суду про те, що інше майно, яке позивач вважає таким, що підлягає поділу не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки воно придбано відповідачем за особисті кошти до укладення шлюбу (т.1 а.с. 30-37) та в силу ст. 57 СК України поділу не підлягає.

Позивачем зазначене не спростовано, нею не надані належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, а тому не доведені правові та фактичні підстави позову про поділ майна подружжя, не доведено, що зазначене майно нажито подружжям у шлюбі, а в силу ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апелянта відносно того, що вона з травня 2009 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, а тому в розумінні ст. 3 СК України проживала однією сім'єю, не спростовують висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки такий факт, в силу ст. 74 СК України має бути встановлений рішенням суду. Доказів проживання однією сім'єю до шлюбу, позивачем не надано ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції, які б суду апеляційної інстанції міг би дослідити в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК України.

Інші доводи апелянта, зокрема, щодо прийняття судом в якості доказів показання свідків рідних братів та матері відповідача не спростовані будь яким чином, щодо неправдивості їх показань, а законом не заборонено приймати в якості доказів показання рідних.

Щодо неправильного дослідження судом першої інстанції висновку судової будівельної експертизи № 148/7 від 22.08.2014 року та її оцінки, то судова колегія зазначає, що дійсно, без проведення повторної або додаткової експертизи суд не може ставити під сумнів висновок судової експертизи. Однак, як уже зазналося судовою колегією, позивачем не доведено, що житловий будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат під час знаходження сторін у шлюбі, а тому в силу ст. 64 ЦПК України висновок експерта може оцінюватися судом наряду з іншими доказами, а тому в даному випадку суттєвого значення для вирішення спору не має.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: