Справа № 357/3384/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Присадки» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вказаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 08.07.2013 р. по 30.09.2014 р. знаходилася в трудових відносинах з ТОВ «НВО «Присадки», працювала начальником невідокремленого підрозділу відділу збуту у м. Біла Церква. З ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 26.08.2014 року було проведено інвентаризацію сировини, готової продукції та основних засобів, що знаходилося на відповідальному зберіганні у відповідача і за наслідками даної інвентаризації було виявлено недостачу у розмірі 11756,24 грн. Позивач повідомляв відповідача про наявну інвентаризацію і результати перевірки, але ОСОБА_1 не відшкодовує шкоди в добровільному порядку, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку зазначену суму матеріальної шкоди та судові витрати по справі.

Представник позивача, згідно довіреності в спарві, позов підтримала та уточнила суму судових витрат 400 грн. (кошти за оголошення в ЗМІ).

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, жодних клопотань чи заперечень до суду не подала.

На підставі ст. 224 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.07.2013 року по 30.09.2014 року перебувала в трудових відносинах з ТОВ «НВО «Присадки». Так, згідно наказу №43-к від 08.07.2013 року була прийнята на роботу начальником невідокремленого підрозділу відділу збуту в м. Біла Церква. Згідно наказу №27-к 30.09.2014 року ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади начальника невідокремленого підрозділу відділу збуту за угодою сторін на підставі заяви про звільнення ОСОБА_1 Наведене підтверджується копіями наказів про прийняття на роботу та про припинення трудового договору (а.с.13,14,15).

Встановленим є те, що 08.07.2013 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Дане підтверджується копією зазначеного договору (а.с.17).

Також, судом встановлено, що відповідно до наказу №55 від 22.08.2014 року 26.08.2014 року було проведено інвентаризацію сировини, готової продукції та основних засобів, що знаходилися в складі на відповідальному зберіганні у відповідача. Про проведення інвентаризації позивач повідомив ОСОБА_1, а також, повідомив про розмір виявленої недостачі, надіславши відповідачу протокол засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії ТОВ «НВО « Присадки» №1 від 16.09.2014 р.

Встановленим є те, що за період часу з 01.07.2014 року і по 01.11.2014 року, заяв чи скарг від ОСОБА_1 чи ТОВ «НВО «Присадки» про викрадення майна до Білоцерківського МВ не надходило.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Предметом даного спору є відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству, установі, організації її працівником. Саме даними обставинами позивач обґрунтовував свої вимоги.

Підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації встановлені Главою ІХ КЗпП України.

Відповідно до частин першої та другої ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно з п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до вимог ст. 135 ч.1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. №447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР».

Отже, оскільки судом встановлено, що посада начальника відділу збуту («начальники товарных и товаро-перевалочных участков, старшие товароведы и товароведы, непосредственно обслуживающие материальные ценности») міститься в Переліку №447/24 посад і робіт, з якими відповідно до ст. 135 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а отже, укладення договору про повну матеріальну відповідальність не суперечить законодавству та є підстави у позивача вимагати з ОСОБА_1 відшкодування недостачі, оскільки відповідач була матеріально відповідальна особа за збереження майна, переданого їй на збереження. ОСОБА_1 може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Розмір визначеної шкоди відповідач не заперечила, на засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії не з»явилася, але протокол даної комісії отримала 10.10.2014 року, жодних заперечень не подала. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 11 756 грн. 24 коп. матеріальна шкода , завдана під час виконання нею трудових обовязків .

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати (400 грн. витрати на оголошення в ЗМІ та судовий збір 243,60 грн. ).

Керуючись ст.ст. 130,132,134,135 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 224-226, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Присадки» 11756 грн. 24 коп. (одинадцять тисяч сімсот пятдесят шість гривень двадцять чотири копійки) та судові витрати по справі в сумі 400 грн. (чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2