Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації», Соколівська сільська рада Бучацького району Тернопільської області, про визнання права власності на Ѕ частини майна подружжя та його поділ; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів на реконструкцію даху, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації»), Соколівська сільська рада Бучацького району Тернопільської області, про визнання права власності на Ѕ частини майна подружжя та його поділ.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 06 жовтня 1976 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу подружжям набуто у власність рухоме та нерухоме майно, яке відповідач не погоджувався поділити в добровільному порядку, тому звернулась до суду з позовом та після уточнень позовних вимог, просила поділити наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1; нежитлове приміщення (магазин) по АДРЕСА_2; нежитлове приміщення (магазин) по АДРЕСА_3 а також просила визнати за нею право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, використаних у процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаражу по АДРЕСА_3 та поділити дане приміщення згідно з варіантом № 2 висновку експертизи. Крім цього, просила стягнути з ОСОБА_5 Ѕ частини вартості автомобіля марки LDV 400 CONVOY D, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в сумі 26 735,61 грн.

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на будівельні матеріали загальною вартістю 183 294 грн, які були використані у процесі будівництва приміщення складу-гаража по АДРЕСА_4 на території магазину, а також стягнення 72 040 грн затрат на ремонт даху магазину, розташованого по вул. Гостинець Бучацького району Тернопільської області.

Ухвалою Монастирського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2014 року зазначені позови об'єднано в одне провадження.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Монастирського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поділено нежитлове приміщення (магазин) по АДРЕСА_2 з виділенням у натурі:

ОСОБА_4 - приміщення № 1-1 коридор площею 7,5 кв. м, вартістю - 11 143,00 грн; приміщення № 1-4 площею 35,2 кв. м, вартістю - 52 300,00 грн, загальною площею 42,7 кв. м, загальною вартістю - 63 443,00 грн, що становить 53/100 долей по площі і 53/100 долей по вартості;

ОСОБА_5 - приміщення № 1-2 коридор площею 14,4 кв. м, вартістю - 21 395,00 грн, приміщення № 1-3 - сходи площею 24,0 кв. м, вартістю - 35 658,00 грн, загальною площею 38,4 кв. м, загальною вартістю - 57 053,00 грн, що становить 47/100 долей по площі і 47/100 долей по вартості.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3 196,00 грн грошової компенсації вартості вказаного нежитлового приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_4 між приміщеннями 1-1 та 1-3 демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз; між приміщеннями 1-1 та 1-2 демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз, у приміщенні 1-2 демонтувати віконний блок і влаштувати дверний блок; між приміщеннями 1-3 та 1-2 пробити дверний проріз, у який влаштувати дверний блок.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину вартості грошової компенсації за проведення будівельних робіт із переобладнання та перепланування приміщення магазину в сумі - 2 927,50 грн.

Зобов'язано ОСОБА_4 будівельні роботи виконувати на основі робочого проекту по переплануванню об'єкта нерухомості, виготовленого ліцензованою проектною організацією і погодженого в управлінні містобудування та архітектури.

Витрати на підготовку робочого проекту по переплануванню об'єкта нерухомості покладено солідарно на ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Поділено нежитлове приміщення (магазин) по АДРЕСА_3 з виділенням в натурі:

ОСОБА_4 - приміщення № 1-1 тамбур площею 1,7 кв. м, вартістю - 4 915,00 грн; приміщення № 1-2 торговий зал, площею 49,2 кв. м, вартістю - 142 241,00 грн; приміщення № 1-3 склад, площею 7,6 кв. м, вартістю - 19 775,00 грн, загальною площею 58,5 кв. м, загальною вартістю - 165 931,00 грн, що складає 16/25 долей по площі і 33/50 долей по вартості;

ОСОБА_5 - приміщення № 1-4 склад, площею 33,1 кв. м, вартістю - 86 125,00 грн, що складає 11/25 долей по площі і 27/50 долей по вартості.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 39 043,00 грн грошової компенсації вартості нежитлового приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_4 між приміщеннями 1-2 та 1-4 демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину вартості грошової компенсації за проведення будівельних робіт із переобладнання та перепланування приміщення магазину в сумі - 593,50 грн.

Зобов'язано ОСОБА_4 будівельні роботи виконувати на основі робочого проекту по переплануванню об'єкта нерухомості, виготовленого ліцензованою проектною організацією і погодженого в управлінні містобудування та архітектури.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини будівельних матеріалів вартістю - 91 647,00 грн із загальної вартості - 183 294,00 грн, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаража по АДРЕСА_3.

Поділено нежитлове приміщення складу-гаражу, розташованого по АДРЕСА_3 з виділенням в натурі:

ОСОБА_4 - приміщення № 1-1 склад площею 36,6 кв. м, вартістю - 37 816,00 грн; приміщення № 1-2 склад площею 30,3 кв. м, вартістю - 31 973,00 грн; приміщення № 1-3 склад площею 21,1 кв. м, вартістю - 22 263 грн, всього площею 88,0 кв. м, вартістю 92 052,00 грн, що складає 13/25 долей по площі і 1/2 долей по вартості;

ОСОБА_5 - приміщення № 1-4 коридор площею 25,7 кв. м, вартістю - 27 796,00 грн; гараж площею 57,2 кв. м, вартістю - 63 546,00 грн, що складає 12/25 долей по площі і Ѕ долей по вартості.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 405,00 грн грошової компенсації вартості нежитлового приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_4 між приміщеннями 1-3 та 1-4 замурувати дверний проріз.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину вартості грошової компенсації за проведення будівельних робіт із переобладнання та перепланування приміщення магазину в сумі 402,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину вартості автомобіля марки LDV 400 CONVOY D, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в сумі 26 735,61 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування витрат на ремонт залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині поділу нежитлового приміщення (магазину) по АДРЕСА_3 змінено, шляхом виділення в натурі:

ОСОБА_5 - приміщення № 1-26 торговий зал, площею 22,1 кв. м, вартістю 63 604,00 грн; приміщення № 1-36 склад, площею 0,60 кв. м, вартістю 1 821,00 грн; приміщення № 1-46 склад, площею 23,0 кв. м, що становить 1/2 долей по площі і 1/2 долей по вартості;

ОСОБА_4 - приміщення № 1-1 тамбур, площею 1,7 кв. м, вартістю - 4 915 грн, приміщення № 1-2а торговий зал, площею 27,2 кв. м, вартістю 78 637,00 грн, приміщення № 1 - 3а склад, площею 6,9 кв. м, вартістю 17 954,00 грн, приміщення № 1-4а склад, площею 10,1 кв. м, вартістю 26 280 грн, що становить 1/2 долей по площі і Ѕ долей по вартості.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 258,00 грн грошової компенсації вартості нежитлового приміщення .

Зобов'язано ОСОБА_5: у приміщенні 1-2 демонтувати тимчасову перегородку із гіпсокартону; у приміщенні 1-2 влаштувати стіну із цегли, розділивши приміщення на два окремих приміщення 1-2а та 1-2б; в приміщенні 1-4 влаштувати стіну із цегли, розділивши приміщення на два окремих приміщення 1-4а та 1-4б; між приміщеннями 1-3 та 1-4 пробити проріз та влаштувати дверний блок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 половину вартості грошової компенсації за проведення будівельних робіт із переобладнання та перепланування приміщення магазину по АДРЕСА_3 в сумі - 7 547,50 грн.

Зобов'язано ОСОБА_5 будівельні роботи виконувати на основі робочого проекту по переплануванню об'єкта нерухомості, виготовленого ліцензованою проектною організацією і погодженого в управлінні містобудування та архітектури.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу нежитлового приміщення складу-гаража по АДРЕСА_3 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування витрат на ремонт, скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 по 24 941,50 грн з кожного.

В іншій частині рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частини вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаража по АДРЕСА_4 і поділ даного приміщення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів на реконструкцію даху скасовано, рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2014 року в цій частині залишено в силі.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року рішення Монастирського районного суду від 10 жовтня 2014 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частини вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаража по АДРЕСА_4, і поділ даного приміщення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій в частині визнання права власності на Ѕ частини вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаража та передати справу на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановивши обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визнаючи за нею право власності на Ѕ частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення складу-гаража по АДРЕСА_3, та розділяючи дане приміщення в натурі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що зазначений склад-гараж є незавершеним будівництвом, ступінь готовності якого складає 93%, знаходиться на території магазину та набутий сторонами за час шлюбу, та враховуючи висновки експертизи згідно яких поділ даного приміщення є технічно можливий, дійшов обґрунтованого висновку про поділ даного приміщення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак