Справа № 521/4187/15-ц
Провадження №2/521/2994/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визначення часток у праві сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача та просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15.11.1996 року за №Н/96-1212, на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», між ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, ОСОБА_4, як покупцями, та ОСОБА_3, як продавцем. А також визначити частки в праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру.

У підтвердження своїх вимог позивачі посилаються на те, що зазначений договір був укладений та зареєстрований на вказаній біржі під №Н/96-1212 від 15.11.1996 року, згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу». Після виконання всіх умов договору, право власності перейшло до позивачів.

В судовому засіданні представник позивачів підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити позовну заяву.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, в сенсі ст. 169 ЦПК України.

Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15.11.1996 року за №Н/96-1212 був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», між ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, ОСОБА_4, як покупцями, та ОСОБА_3, як продавцем, договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір був посвідчений Сьомою Одеської державною нотаріальною конторою 01.11.1990 року за №1-6784, та зареєстрований у КП «МБТІ» 04.05.1995 року під №264 на стор. 165 кн. 75 доп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про смерть від 08.11.204 року, серії НОМЕР_1. Після її смерті, ОСОБА_1, як спадкоємиця першої черги, звернулася до посвідчений Сьомою Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій, що підтверджується копією спадкової справи дослідженої у судовому засіданні. Також, згідно зазначеної спадкової справи, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вищезазначений договір купівлі - продажу не відповідає правим нормами законодавства, який діяв на час реєстрації договору, а саме в числі учасників правочину були неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі.

Крім цього, вищезазначена квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частка померлої ОСОБА_4 у праві власності на квартиру не визначена.

Зазначені обставини не дають позивача реалізувати свої права в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту, яка знаходиться у матеріалах справи, ОСОБА_2, який на час укладення договору був неповнолітнім, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, тобто на даний час він є повнолітнім.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що усі суттєві умови договору купівлі - продажу виконанні та зафіксовані у письмовій угоді.

Як передбачено ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу (визначення) частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільно сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тобто, передбачається рівність часток у праві спільної сумісної власності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.3.4. Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року: У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці, учасники спільної сумісної власності, мають право звернутися з позовом про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 220, 370, 372 ЦК України, ст. 225 ЦК УРСР,

ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212-215, 217, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визначення часток у праві сумісної власності - задовольнити в повному обсязі.

Визнати укладений між ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, як покупцем, та ОСОБА_3, як продавцем, договір купівлі - продажу №Н/96-1212 від 15.11.1996 року квартири АДРЕСА_1, та зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» - дійсним.

Визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, на підставі договору купівлі - продажу №Н/96-1212 від 15.11.1996 року, ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1/3 частині кожному.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий